From Wikipedia, the free encyclopedia
Haličský zemský sněm (polsky Sejm Krajowy Galicji, oficiálně Zemský sněm Království Haličského a Lodoměřského, Sejm Krajowy Królestwa Galicji i Lodomerii) byl volený zákonodárný sbor v korunní zemi Halič v Rakouském císařství, od roku 1867 v Rakousku-Uhersku, existující do roku 1918. Byl jedním ze zemských sněmů Předlitavska.
Za existence polského státu se haličská šlechta účastnila zasedání celopolského stavovského sněmu (sejmu) stejně jako regionálních shromáždění. Po prvním dělení Polska v roce 1772 byla stavovská shromáždění na území přičleněném k habsburské monarchii zastavena, ale již roku 1775 obnovena na základě císařského dekretu. Nešlo o shromáždění parlamentního typu, ale o nevolený sbor zástupců šlechty, církve a měst bez větších formálních pravomocí. Poprvé byly stavy svolány v roce 1782. Třetí dělení Polska roku 1795 dočasně k monarchii připojilo i území Západní Haliče, ale stavy v té době nebyly již svolávány, protože by šlo o příliš velké a složité shromáždění.
Paragraf 5 smlouvy mezi Ruskem a Rakouskem z jara 1815 v rámci Vídeňského kongresu stanovil, že Poláci na územích připojených k Rakousku mají obdržet zastoupení. Jejich samospráva ale byla definována jen pro případy, kdy to „vláda uzná za užitečné a případné.“ Patentem z 13. dubna 1817 pak císař František I. obnovil haličské stavovské shromáždění a pokusil se tak tento příslib naplnit. Stavovské shromáždění bylo nadále složeno ze zástupců šlechty, velkostatkářů a církevních hodnostářů. Mělo několik stovek členů, ale účast na jeho činnosti byla nízká. Každoročního zasedání se účastnilo zhruba 50 až 70 osob a jednání mělo krátký průběh. Zemské stavy v Haliči si volily stálý výbor, disponovaly nevelkým rozpočtem (Domestikalfond) a vedly šlechtické matriky.
Naposledy se haličské stavy sešly v tomto složení v roce 1845. S nástupem revoluce roku 1848 již působily jako anachronismus a formálně byly rozpuštěny císařským patentem. Zůstal jen stálý stavovský výbor, který vykonával svou roli až do ustavení Haličského zemského sněmu roku 1861. Během revoluce byla 18. března 1848 předložena takzvaná Lvovská petice, v níž se žádalo zřízení voleného zemského sněmu, ale nedošlo k tomu.
Únorová ústava z roku 1861 převedla monarchii na ústavní model vlády, včetně zemské samosprávy. Okamžitě byl utvořen Haličský zemský sněm. Sestával z šesti skupin.
Následovaly čtyři kurie volených poslanců
Volební právo a kuriový systém vedl na sněmu k dominanci velkostatkářů. Vlastníci deskových statků představovali 0,4 % populace Haliče, ale vybírali v roce 1876 28,2 % poslanců. Kurie ostatních obcí zahrnovala roku 1876 95 % (roku 1908 stále ještě 90,8 %) obyvatelstva Haliče, ale připadalo na ni jen 52,3 %, později dokonce 46 % procent poslanců sněmu. Tyto parametry volebního systému měly i dopad na národnostní složení sněmu. Ukrajinské obyvatelstvo (40 % populace Haliče) žilo převážně ve venkovských obcích a nanejvýš mohlo získat 15 % poslanců. Dominantní stranou na sněmu byl až do roku 1907 Polský klub.
V roce 1907 byl na celostátní úrovni (vídeňská Říšská rada) v Předlitavsku zrušen kuriový systém a zavedeno všeobecné a rovné volební právo, podle kterého se poprvé volilo ve volbách do Říšské rady roku 1907. V Haliči se souběžně s tím vyjednávalo o reformě volebního systému. Oficiálně byla ve formě zemského zákona přijata až 14. února 1914. Vzhledem k vypuknutí války ale již nebyla implementována a neproběhly podle jejích parametrů žádné zemské volby. Reforma předpokládala 12 virilistů a šest voličských skupin, které ale měly mít v zásadě stejnou voličskou váhu.
Sněm měl zákonodárnou moc v oblastech přenesených na něj centrální vládou. Například šlo o obecní samosprávu, církevní záležitosti, školské otázky, sociální péči nebo Landeskultur (zemědělská politika). Poslední z těchto témat bylo Haličským zemským sněmem interpretováno značně široce a v roce 1909 proto došlo ke změně § 18 zemské ústavy, kdy byla Landeskultur explicitně definována jako zemědělská politika.
Zemský sněm byl volen na šest let. Každoroční zasedání sněmu svolával císař. Sídlem sněmu byl většinou Lvov. Předsedou sněmu byl zemský maršálek, který byl tradičně polské národnosti, zatímco jeho zástupce byl Ukrajinec. Jednací řečí byla polština a ukrajinština (rusínština), zřídka také němčina. O jazykové otázky na sněmu se vedly často spory.
Zemský sněm volil zemský výbor (zemskou vládu) se sedmi členy. Kromě zemského maršálka jmenovaného císařem to bylo šest řadových členů volených z řad poslanců sněmu. Po jednom členovi vlády volila kurie velkostatkářů, kurie měst a kurie ostatních obcí. Zbylí tři členové byli voleni plénem sněmu. Reforma z roku 1914 předpokládala navýšení počtu členů zemského výboru o dva a mělo jít o zástupce Ukrajinců.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.