![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/eb/Giuseppe_Pella.jpg/640px-Giuseppe_Pella.jpg&w=640&q=50)
Giuseppe Pella
premiér Itálie / From Wikipedia, the free encyclopedia
Giuseppe Pella (18. dubna 1902 – 31. května 1981) byl italský křesťanskodemokratický politik. V letech 1953–1954 byl premiérem Itálie, v letech 1953–1954 a 1957–1960 byl ministrem zahraničních věcí, v letech 1947–1954, 1960–1962 a krátce roku 1972 ministrem financí a dalších ekonomických ministerstev (ministerstvo národního pokladu, ministerstvo rozpočtu, ministerstvo ekonomické rovnováhy). Od roku 1954–1956 byl předsedou Evropského parlamentu.
Giuseppe Pella | |
---|---|
![]() | |
Předseda vlády Itálie | |
Ve funkci: 17. srpna 1953 – 18. ledna 1954 | |
Prezident | Luigi Einaudi |
Předchůdce | Alcide De Gasperi |
Nástupce | Amintore Fanfani |
Ministr zahraničních věcí Itálie | |
Ve funkci: 15. února 1959 – 25. března 1960 | |
Předseda vlády | Antonio Segni |
Předchůdce | Amintore Fanfani |
Nástupce | Antonio Segni |
Ve funkci: 19. května 1957 – 1. července 1958 | |
Předseda vlády | Adone Zoli |
Předchůdce | Gaetano Marino |
Nástupce | Amintore Fanfani |
Ve funkci: 17. srpna 1953 – 18. ledna 1954 | |
Předseda vlády | samotný G. Pella |
Předchůdce | Alcide De Gasperi |
Nástupce | Attilio Piccioni |
Stranická příslušnost | |
Členství | Křesťanská demokracie |
Rodné jméno | Giuseppe Pella |
Narození | 18. dubna 1902 Valdengo |
Úmrtí | 31. května 1981 (ve věku 79 let) Řím |
Profese | politik, diplomat a ekonom |
Ocenění | velkokříž Řádu Isabely Katolické (1961) velkokříž Záslužného řádu Spolkové republiky Německo |
Commons | Giuseppe Pella |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Do funkce premiéra se dostal roku 1953, když výsledek voleb zablokoval politickou scénu a on byl pověřen sestavit přechodnou vládu. Během krátké doby její existence nicméně stihl vyvolat spor s Titovou Jugoslávií o Terst, který měl po druhé světové válce status nezávislého území.
Patřil k pravicovému křídlu Křesťanskodemokratické strany (Democrazia Cristiana). Byl znám pro své liberální a monetaristické názory, které vyvolávaly odpor i u části jeho spolustraníků. Byl protivníkem koalice Křesťanskodemokratické strany se socialisty, na protest proti této spolupráci roku 1972 opustil politiku.