Evropa národů a svobody
skupina v Evropském parlamentu / From Wikipedia, the free encyclopedia
Evropa národů a svobody, oficiální název Europe of Nations and Freedom (ENF), byla frakce v Evropském parlamentu založená 15. června 2015. Sdružovala strany euroskeptické až nacionalistické, povětšinou také s protiimigračním programem,[1] nacházející se na pravici až krajní pravici. Se svými 36 zástupci[2] byla v období 2014–2019 nejmenší frakcí v Evropském parlamentu.
Evropa národů a svobody | |
---|---|
Název | Evropa národů a svobody |
Angl. zkratka | ENF |
Oficiální název | Europe of Nations and Freedom |
Ideologie | Euroskepticismus Nacionalismus Přímá demokracie |
Evropská strana | Hnutí pro Evropu národů a svobody |
Založení | 15. června 2015 |
Zánik | 13. června 2019 |
Nástupce | Identita a demokracie |
Tento box:
|
Jednou z nejznámějších osobností frakce ENF byla od roku 2004 předsedkyně francouzské Národní fronty Marine Le Penová, která však svůj mandát v Evropském parlamentu ke dni 18. června 2017 ukončila a dala přednost svému působení ve francouzském Národním shromáždění. Obdobně postupoval další výrazný člen frakce, nizozemský politik Geert Wilders.
Kromě francouzské Národní fronty jsou v uskupení ENF zastoupeny také strany Svobodná strana Rakouska (FPÖ), nizozemská Strana pro svobodu (PVV), belgický Vlámský zájem, italská Liga Severu (Lega Nord) či polský Kongres nové pravice (KNP). Dále se k frakci přidala britská europoslankyně Janice Atkinson, zvolená za Stranu nezávislosti Spojeného království (UKIP), ta ji však před jejím vstupem do této frakce vyloučila. Další členkou byla až do svého přestupu do jiné frakce Rebega Laurentiu, nezávislá poslankyně zvolená za rumunskou Konzervativní stranu. Od roku 2016 patřil k této frakci také europoslanec Marcus Pretzell, který byl členem německé Alternativy pro Německo (AfD), avšak v roce 2017 z této strany vystoupil a je v Německu účastníkem nového pravicově-liberálního hnutí své manželky Frauke Petryové s názvem Blaue Partei (Modrá strana).
O vytvoření frakce v Evropském parlamentu se politici uvedených stran snažili již v roce 2014, krátce po volbách do Evropského parlamentu. Jednání však tehdy ztroskotala, protože se nenašlo potřebných 25 poslanců ze sedmi zemí.[3]