2-deoxy-D-glukóza
From Wikipedia, the free encyclopedia
2-deoxy-D-glukóza je organická sloučenina odvozená od glukózy náhradou hydroxylové skupiny na druhém uhlíku vodíkovým atomem; tato záměna způsobuje, že se zmíněná sloučenina neúčastní glykolýzy, z tohoto důvodu způsobuje kompetitivní inhibici glukóza-6-fosfátu z glukózy pomocí hexokinázy.[1] Ve většině buněk tento enzym fosforyluje 2-deoxyglukózu za vzniku 2-deoxyglukóza-6-fosfátu a značkované formy 2-deoxyglukózy jsou tak dobrými ukazateli příjmu glukózy ve tkáních a heyokinázové aktivity. 2-deoxyglukóza značená tritiem nebo uhlíkem-14 je častým ligandem při laboratorních výzkumech na zvířatech, kdy se distribuce zjišťuje posuzováním vzorků tkání následovaným autoradiografií, někdy v kombinaci s elektronovou mikroskopií.
2-deoxy-D-glukosa | |
---|---|
![]() Strukturní vzorec 2-deoxy-α-D-glukopyranosy | |
Obecné | |
Systematický název | (4R,5S,6R)-6-(hydroxymethyl)oxan-2,4,5-triol |
Ostatní názvy | 2-deoxyglukóza, 2-DG |
Sumární vzorec | C6H12O5 |
Vzhled | bílé krystalky |
Identifikace | |
Registrační číslo CAS | 154-17-6 |
PubChem | 108223 |
SMILES | O[C@H](C(CO)O[C@H](O)C1)[C@H]1O |
InChI | InChI=1S/C6H12O5/c7-2-4-6(10)3(8)1-5(9)11-4/h3-10H,1-2H2/t3-,4-,5?,6+/m1/s1 |
Vlastnosti | |
Molární hmotnost | 164,16 g/mol |
Teplota tání | 142 až 144 °C (415 až 417 K) |
Rozpustnost ve vodě | dobře rozpustná |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Zkoumáním ketogenní diety jako způsobu léčby epilepsie byla prozkoumán vliv glykolýzy na tuto nemoc. 2-deoxyglukóza byla navržena jako obdoba ketogenní diety a je slibným lékem na epilepsii.[2] 2-DG funguje díky expresi BDNF, nervového růstového faktoru, proteinu ARC a FGF2.[3] Některá možná využití jsou obtížná kvůli určité toxicitě 2-DG.
2-DG se využívá jako zobrazovací látka k fluorescenčnímu in vivo zobrazování.[4][5] V pozitronové emisní tomografie (PET) se používá (18F)-fludeoxyglukóza, která je odvozena od 2-deoxy-D-glukózy nahrazením jednoho z vodíkových atomů na druhém uhlíku atomem fluoru-18, jenž vyzařuje pozitrony, které následně anihilací s elektrony vytvářejí fotony záření gama, což umožňuje zobrazit distribuci (18F)-fludeoxyglukózy pomocí gama kamer. Tento proces se často využívá společně s výpočetní tomografií, jenž bývá prováděna jinou částí stejného přístroje, za účelem lepší lokalizace rozdílů v příjmu glukózy v malých částech tkání.