- Pronúncia: /kuˈʁiʁ/
- Etimologia: Del llatí currere, que en francès antic va tenir la forma courre.
Verb
courir
- córrer
- recórrer, anar
Cette côte court de l’est à l’ouest l’espace de trois ou quatre lieues.- Aquesta costa recorre d'est a oest l'espai de tres o quatre llegües.
- caure, ser, efectuar-se
Son loyer court du mois de janvier.- El pagament del lloguer cau a mitjan gener.
- perseguir
Qui court deux lièvres n’en prend aucun.- Qui persegueix dues llebres no n'agafa cap.
Vegeu també
- courir. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 agost 2014].