From Wikipedia, the free encyclopedia
En nàutica, un bossell[1] o bocell[2] és un dispositiu que consisteix en una o diverses politges col·locades amb llurs eixos paral·lels dins l'ull d'un bloc de ferro o fusta, eventualment proveït d'un ganxo, emprat per a canviar la direcció del moviment d'un cap, d'una cadena, etc., i, en els vaixells, per a formar un aparell. És compon d'una caixa ovalada de fusta amb espais per tal que passi la corda que volta la politja.[2] Els bocells de dues politges s'anomenen bocells dobles, mentre que els de tres i quatre politges s'anomenen ternals i quadernals, respectivament.[3]
![]() |
Sinònims de bossell són politja i corriola. Un altre sinònim és “talla”[4][5] i el seu diminutiu “tallola”.[6][7] Les “talles” estàn documentades en inventaris relacionats amb vaixells i drassanes de l'època medieval i més recents.[8] També en la descripció o esment de grúes antigues o operacions d'elevació de pesos importants. Sovint són anomenats alguns dels materials que conformen cada peça inventariada.
Una politja tradicional es basa en una roda acanalada que pot girar sobre un eix. Els extrems de l'eix reposen sobre una estructura que forma un conjunt unitari amb la peça de suport i ancoratge de la politja. La roda pot girar sense protecció o disposar de galtes de protecció i guiatge de la corda (una falta a cada costat). La peça d’ancoratge pot ser un ganxo obert, una manila, un mosquetó, una anella, etc... Aquesta peça pot ser fixa o amb capacitat de girar respecte de la politja. Hi ha politges modernes sense eix en les quals la roda o rotllana gira sobre una pista amb un rodolament integrat.
En vela lleugera són freqüents les politges amb un sistema de roda lliure, fix o des-connectable. La força a l’hora d’estirar és la mateixa que amb una politja normal. Però la força de retenció és menor. Així és possible retenir o anar afluixant una càrrega amb un esforç reduït.
L'exemple anterior és representatiu dels velers lleugers i mostra la gran importància de les politges en la navegació de vela.