La balada és un gènere trobadoresc. Si ens centrem en criteris de versificació, on sols es tenen en compte els aspectes mètrics i no la temàtica, la literatura trobadoresca es pot dividir en balada i dansa.
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f1/Maria_Wiik_-_Ballad.jpg/640px-Maria_Wiik_-_Ballad.jpg)
Com indica el seu nom, tenia per finalitat d'ésser ballada. El seu esquema mètric solia ser el següent: refrany -un apariat- A A (observeu que les lletres majúscules indiquen la intervenció del cor, mentre que les minúscules corresponen al solista), tres versos del solista amb un vers del refrany b A b a, refrany A A
Segons Riquer, es conserven nou balades pròpiament dites en la literatura trobadoresca, tres de Cerverí de Girona i la resta, anònimes.[1]
D'amor m'estera ben e gent A s'eu ma dona vis plus sovent A Balada faz ab coindet son b d'amor m'estera ben e gent A qu'a ma bela don a randon, b quar ai estat tan lonjament. a D'amor... A s'eu... A