quadre de Paul Gauguin From Wikipedia, the free encyclopedia
Van Gogh pintant gira-sols (en francès Van Gogh peignant des tournesols) és un quadre de Paul Gauguin, fet el 1888 a Arle, on retrata a Vincent van Gogh. Es conserva al Museu van Gogh d'Amsterdam.[1] Es coneix per la referència núm. 296 del catàleg de Wildenstein de 1964, i núm. 326 del catàleg de 2001 (W.296; W.326).
![]() | |
Tipus | pintura ![]() |
---|---|
Creador | Paul Gauguin |
Creació | 1888 |
Mètode de fabricació | Oli sobre jute |
Gènere | retrat ![]() |
Moviment | postimpressionisme ![]() |
Mida | 73 (![]() ![]() |
Col·lecció | Museu van Gogh, Amsterdam |
Catalogació | |
Número d'inventari | s0225V1962 ![]() |
Catàleg |
Els gira-sols, un dels temes preferits de van Gogh, s'han convertit en un símbol de la relació entre els dos pintors. Quan es van conèixer a París, el 1887, Gauguin li va demanar intercanviar el quadre Dos gira-sols per un dels seus.
El 1888 van conviure durant dos mesos a Arle, a l'anomenada Casa Groga. Van Gogh, tot esperant Gauguin, va decorar la seva habitació amb quadres de gira-sols. Gauguin la descriu d'aquesta forma:
La relació entre els dos artistes va ser intensa. S'admiraven mútuament i alhora rivalitzaven i discutien fins que la relació va acabar sobtadament de forma tràgica. Van Gogh treballava de forma ràpida i impulsiva. Gauguin preferia uns treballs més elaborats, amb diferents estudis preliminars. Gauguin ho resumeix en una anècdota:
L'escena està captada amb un pla picat. L'enquadrament retalla els components essencials: el pintor, la paleta, el cavallet i la taula amb el gerro de gira-sols. El centre del quadre queda bastant buit. La tela és de canemàs amb una superfície granular. Gauguin aplicava pintura relativament seca en una capa fina.
El retrat de van Gogh pintant gira-sols reflecteix la tensió entre els dos pintors. La mirada és trastornada, estén el braç i maneja el pinzell de forma forçada com un autòmat. La posició tensa és una mostra de la seva inestabilitat. El contrast del fons, amb línies de color horitzontal sense contingut, ressalta l'ànim del pintor. Van Gogh reconeix el seu estat: «Era jo realment, tal com era llavors, extremadament cansat i carregat de tensió.»[3] Segons Gauguin, l'apreciació de van Gogh va ser: «Sóc jo realment, però embogit».[2]
El quadre va ser pintar a principi de desembre, quan els gira-sols no estan florits. Van Gogh havia fet una primera sèrie de quadres de gira-sols a l'agost del mateix any, abans de l'arribada de Gauguin, i una segona al gener del 1889, després que partís. Per tant, Gauguin no va coincidir amb van Gogh pintant gira-sols. Però una de les versions, Gerro amb quinze gira-sols (1888), formava part de la decoració de la seva habitació a la Casa Groga. Amb això Gauguin posa en relleu una altra de les diferències que tenien. Mentre ell preferia pintar de memòria, combinant diferents elements, van Gogh advocava per pintar els models trets de l'observació directa de la natura.
Anys després, el 1901, quan Gauguin ja es trobava a la Polinèsia, va demanar que li enviessin llavors europees i va pintar quatre natures mortes amb gira-sols. És un tribut i un record al seu company.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.