república i subjecte federal de la Federació Russa From Wikipedia, the free encyclopedia
La República de Txuvàixia (rus: Чувашская Республика, Txuvàixkaia Respúblika; txuvaix: Чӑваш Республики, Çãvaş Respubliki), o Txuvàixia (rus: Чувашия, Txuvàixia; txuvaix: Чӑваш Ен, Çãvaş Ien), és un subjecte federal de Rússia (una república) situat a l'Europa de l'Est. És la pàtria del poble txuvaix, un grup ètnic túrquic. La seva capital és la ciutat de Xupaixkar/Txeboksari. Segons el cens del 2020, la seva població és de 1.186.909 habitants.
Чувашская Республика (ru) Чăваш Республики (cv) ![]() | |||||
Himne | himne de Txuvàixia ![]() | ||||
---|---|---|---|---|---|
Localització | |||||
| |||||
Estat | Rússia ![]() | ||||
Capital | Txeboksari ![]() | ||||
Població humana | |||||
Població | 1.207.875 (2021) ![]() | ||||
Idioma oficial | rus txuvaix ![]() | ||||
Geografia | |||||
Part de | |||||
Superfície | 18.300 km² ![]() | ||||
Limita amb | |||||
Creació | 13 febrer 1992 ![]() | ||||
Organització política | |||||
• Head of the Chuvash Republic (en) ![]() ![]() | Oleg Nikolaev (en) ![]() ![]() | ||||
Òrgan legislatiu | State Council of the Chuvash Republic (en) ![]() ![]() | ||||
Identificador descriptiu | |||||
Fus horari | |||||
ISO 3166-2 | RU-CU ![]() | ||||
Identificador OKTMO | 97000000 ![]() | ||||
Identificador OKATO | 97 ![]() | ||||
Lloc web | cap.ru ![]() |
La República de Txuvàixia es troba al centre de la Rússia europea, al cor de la regió econòmica del Volga-Viatski, principalment a l'oest del riu Volga, a les terres altes del Volga. Limita amb la República de Marí El al nord, l'oblast de Nijni Nóvgorod a l'oest, la República de Mordòvia al sud-oest, l'oblast d'Uliànovsk al sud i la República de Tatarstan a l'est i sud-est. Hi ha més de dos mil rius i rierols a la república, els principals són el Volga (Atãl, en txuvaix), el Surà (Sãr) i el Tsivil (Çaval), així com quatre-cents llacs, tots ells de dimensions reduïdes. Alguns dels embassaments de la vall del riu Volga es troben al nord de la república, i el riu Surà flueix cap al Volga al llarg de gran part del límit occidental de la república. El clima és continental moderat, amb temperatures mitjanes que oscil·len entre -13 °C al gener fins a 19 °C al juliol. La precipitació anual oscil·la entre 450 i 700 mil·límetres, però és desigual d'un any a l'altre. Els recursos naturals inclouen guix, sorra, argila, dipòsits de sapropel, fosforita i torba. Hi ha petits jaciments de petroli i gas natural, tot i que encara no s'ha explotat comercialment la seva extracció. Els boscos, majoritàriament al sud al llarg del riu Surà, cobreixen aproximadament el 30% del territori.[1]
L'origen lingüístic dels txuvaixos es troba en els protobúlgars, tribus turqueses que residien al nord del Caucas entre els segles V i VIII, a l'anomenada Gran Bulgària. Als segles VII i VIII, una part dels búlgars van emigrar cap als Balcans, on van establir el kanat búlgar del Volga. Una altra part es va traslladar a la regió del Volga mitjà, on van fundar la Bulgària del Volga. La Bulgària del Volga va adoptar l'islam el 922 (mig segle abans que el principat de Kíev no adoptés el cristianisme), com testimonia, entre altres Ibn Faldan, que va viatjar en una de les primeres ambaixades del califat de Bagdad a Bolgar[2]
La Bulgària del Volga va desaparèixer a causa de la conquesta mongola. Els enfrontaments en els anys 1223, 1229, 1232 i 1236-1242 van devastar el territori. El 1243 el territori va entrar a formar part de l'Horda d'Or. Això va comportar una migració de part de la població al nord i a l'oest, cap a regions més boscoses, on era més fàcil amagar-se, particularment a la regió de Kazan i en el curs del Tsivil/Çaval, a l'actual Txuvàixia. Al segle següent, les expedicions de Tamerlà 1391 i 1395 van portar més devastació a la zona, reforçant els moviments de població. Aquestes poblacions devien mantenir la religió tradicional, o haver-se islamitzat molt superficialment, perquè els txuvaixos fins a mitjans del segle XVIII eren pagans.[2][3]
La guerra de conquesta d'Ivan el Terrible contra el kanat de Kazan, successor de l'Horda d'Or, va convertir les terres dels txuvaixos i els maris en el pas obligat de les ràtzies russes contra els tàtars. En conseqüència, el 1551 representants txuvaixos i maris van jurar lleialtat al Gran Ducat de Moscou. L'any següent, Kazan i el seu kanat van caure. Els txuvaixos, però, van mantenir una àmplia autonomia, amb els russos limitant-se a establir alguns forts i col·lectar impostos.[4]
La certa autonomia de la població txuvaixa va anar reduint-se al llarg del segle XVIII, en el marc del procés de modernització de l'Imperi rus. En aquest marc, els txuvaixos van patir una campanya de cristianització forçosa a mitjans de segle, amb diferents repeticions fins al començament del segle següent.[5] Part de la població fugí cap a l’est i el sud, on encara alguns grups mantenen la religió tradicional.[6] Per a la gran majoria dels txuvaixos, la cristianització fou superficial i portà a un sincretisme amb la religió tradicional, en part perquè els capellans russos, que es traslladaven a les seves famílies, no parlaven txuvaix. La conversió, però, no tragué els txuvaixos de la seva marginalització, passant de ser considerats "nous creients" en comptes de "pagans".
El 15 de maig del 1917, els txuvaixos es van unir al moviment Idel-Ural i el desembre de 1917 es van unir a l'efímer Estat Idel-Ural, quan es va arribar a un acord amb els representants tàrtars per traçar la frontera oriental de Txuvàixia al riu Sviyaga. El 1918 i el 1919, la guerra civil russa va devastar la zona. Això va acabar amb la victòria dels bolxevics. Per obtenir el suport de la població local, Lenin va ordenar la creació d'un estat txuvaix dins de la RSFS russa. El 24 de desembre de 1920 es va formar l'Oblast Autònom de Txuvàixia, que es va transformar en l'ASSR de Txuvàixia l'abril de 1925.
Fins al 2012, la República de Txuvàixia tenia oficialment l'estatus d'estat. A la constitució de Txuvàixia (versió 6 - del 13 de setembre de 2011 núm. 46), es va fixar el següent: "La República de Txuvàixia és una república (estat) dins de la Federació Russa".
Durant el període soviètic, l'alta autoritat a la república estava compartida entre tres persones: el primer secretari del Comitè del PCUS de Txuvàixia (que en realitat tenia la màxima autoritat), el president del Soviet de l'òblast (poder legislatiu) i el president del Comitè Executiu de la República (poder executiu). Des de 1991, el PCUS va perdre tot el poder, i el cap de l'administració de la República, i finalment el governador van ser escollits democràticament juntament amb el parlament regional electe.
La Constitució de la República de Txuvàixia és la llei fonamental de la regió. El Consell d'Estat de la República de Txuvàixia és l'òrgan legislatiu (representatiu) regional permanent de la república. El màxim òrgan executiu és el Govern de la República, que inclou els òrgans executius territorials com les administracions de districte, els comitès i les comissions que faciliten el desenvolupament i gestionen el dia a dia.
Tot i no ser gran, la república és una de les regions més densament poblades de la Federació Russa.
Població: 1.186.909 (cens de 2021)
La capital (i la ciutat més gran) és Txeboksari (en rus) o Xupaixkar (en txuvaix), amb 496.350 habitants (2024). Es troba a la riba sud del Volga, a la part nord de la república (a la segona meitat del segle XX, se li va afegir un territori rural, molt poc habitat, a la riba nord). La ciutat és a uns 650 km a l'est de Moscou, a uns 150 km a l'oest de Kazan (capital de Tatarstan) i a uns 90 km al sud de Ioixkar-Olà (capital de Marí El). A uns 15 km riu avall, hi ha la segona ciutat més gran de la regió, Novotxeboksarsk (Şĕnĕ Şupaşkar, en txuvaix), amb 120.375 habitants (2021).
Font: Servei d'Estadística de l'Estat Federal de Rússia Arxivat April 12, 2008, a Wayback Machine.
Població mitjana (×1,000) | Naixements | Morts | Canvi natural | Taxa bruta de natalitat (per 1.000) | Taxa bruta de mortalitat (per 1.000) | Canvi natural (per 1.000) | Taxa de fecunditat | |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1970 | 1,227 | 22,465 | 10,993 | 11,472 | 18.3 | 9.0 | 9.3 | |
1975 | 1,266 | 22,956 | 12,450 | 10,506 | 18.1 | 9.8 | 8.3 | |
1980 | 1,302 | 22,612 | 13,908 | 8,704 | 17.4 | 10.7 | 6.7 | |
1985 | 1,311 | 24,385 | 13,913 | 10,472 | 18.6 | 10.6 | 8.0 | |
1990 | 1,339 | 21,116 | 13,545 | 7,571 | 15.8 | 10.1 | 5.7 | 2.12 |
1991 | 1,342 | 19,113 | 13,459 | 5,654 | 14.2 | 10.0 | 4.2 | 1.96 |
1992 | 1,346 | 16,673 | 14,141 | 2,532 | 12.4 | 10.5 | 1.9 | 1.72 |
1993 | 1,347 | 14,410 | 16,876 | −2,466 | 10.7 | 12.5 | −1.8 | 1.48 |
1994 | 1,345 | 14,498 | 18,003 | −3,505 | 10.8 | 13.4 | −2.6 | 1.48 |
1995 | 1,345 | 13,842 | 17,727 | −3,885 | 10.3 | 13.2 | −2.9 | 1.41 |
1996 | 1,343 | 13,542 | 16,880 | −3,338 | 10.1 | 12.6 | −2.5 | 1.37 |
1997 | 1,341 | 12,822 | 16,762 | −3,940 | 9.6 | 12.5 | −2.9 | 1.30 |
1998 | 1,339 | 13,300 | 15,957 | −2,657 | 9.9 | 11.9 | −2.0 | 1.34 |
1999 | 1,337 | 12,129 | 17,997 | −5,868 | 9.1 | 13.5 | −4.4 | 1.22 |
2000 | 1,331 | 12,363 | 18,640 | −6,277 | 9.3 | 14.0 | −4.7 | 1.25 |
2001 | 1,324 | 11,986 | 18,980 | −6,994 | 9.1 | 14.3 | −5.3 | 1.20 |
2002 | 1,314 | 12,956 | 19,808 | −6,852 | 9.9 | 15.1 | −5.2 | 1.30 |
2003 | 1,304 | 13,171 | 19,978 | −6,807 | 10.1 | 15.3 | −5.2 | 1.32 |
2004 | 1,295 | 13,734 | 19,371 | −5,637 | 10.6 | 15.0 | −4.4 | 1.38 |
2005 | 1,286 | 13,133 | 19,682 | −6,549 | 10.2 | 15.3 | −5.1 | 1.32 |
2006 | 1,277 | 13,291 | 18,900 | −5,609 | 10.4 | 14.8 | −4.4 | 1.34 |
2007 | 1,269 | 14,835 | 18,642 | −3,807 | 11.7 | 14.7 | −3.0 | 1.50 |
2008 | 1,262 | 14,967 | 18,436 | −3,469 | 11.9 | 14.6 | −2.7 | 1.51 |
2009 | 1,257 | 16,103 | 17,492 | −1,389 | 12.8 | 13.9 | −1.1 | 1.63 |
2010 | 1,252 | 16,174 | 18,186 | −2,012 | 12.9 | 14.5 | −1.6 | 1.65 |
2011 | 1,249 | 16,165 | 16,923 | −758 | 12.9 | 13.6 | −0.7 | 1.67 |
2012 | 1,245 | 17,472 | 16,607 | 865 | 14.0 | 13.3 | 0.7 | 1.83 |
2013 | 1,242 | 17,351 | 16,324 | 1,027 | 14.0 | 13.1 | 0.9 | 1.85 |
2014 | 1,240 | 17,224 | 16,535 | 689 | 13.9 | 13.3 | 0.6 | 1.88 |
2015 | 1,237 | 17,138 | 16,266 | 872 | 13.8 | 13.1 | 0.7 | 1.91 |
2016 | 1,236 | 16,403 | 16,258 | 145 | 13.3 | 13.1 | 0.2 | 1.87 |
2017 | 1,233 | 13,947 | 15,571 | −1,624 | 11.3 | 12.6 | -1.3 | 1.65 |
2019 | 11,624 | 15,196 | −3,572 | 9.5 | 12.4 | -2.9 | ||
2020 | 11,305 | 18,845 | −7,540 | 9.3 | 15.5 | -6.2 |
Nota: TFR [7]
Segons el cens de 2010, la nacionalitat txuvaixa constitueix el 67,7% de la població de la república. Altres grups inclouen els russos (26,9%), els tàtars (2,8%), els mordovians (1,1%) i una sèrie de grups més petits, cadascun representant menys del 0,5% de la població total.
Grup
Ètnic |
Cens de 1926 | Cens de 1939 | Cens de 1959 | Cens de 1970 | Cens de 1979 | Cens de 1989 | Cens de 2002 | Cens de 2010 1 | Cens de 2021 2 | |||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Nombre | % | Nombre | % | Nombre | % | Nombre | % | Nombre | % | Nombre | % | Nombre | % | Nombre | % | Nombre | % | |
Txuvaixos | 667.695 | 74,6% | 777.202 | 72,2% | 770.351 | 70,2% | 856.246 | 70,0% | 887.738 | 68,4% | 906.922 | 67,8% | 889.268 | 67,7% | 814.750 | 67,7% | 684.930 | 63,7% |
Russos | 178.890 | 20,0% | 241.386 | 22,4% | 263.692 | 24,0% | 299.241 | 24,5% | 338.150 | 26,0% | 357.120 | 26,7% | 348.515 | 26,5% | 323.274 | 26,9% | 329.991 | 30,7% |
Tàtars | 22.635 | 2,5% | 29.007 | 2,7% | 31.357 | 2,9% | 36.217 | 3,0% | 37.573 | 2,9% | 35.689 | 2,7% | 36.379 | 2,8% | 34.214 | 2,8% | 29.092 | 2,7% |
Mordovians | 23.958 | 2,7% | 22.512 | 2,1% | 23.863 | 2,2% | 21.041 | 1,7% | 20.276 | 1,6% | 18.686 | 1,4% | 15.993 | 1,2% | 13.014 | 1,1% | 7.707 | 0,7% |
Altres | 1.301 | 0,1% | 6.703 | 0,6% | 8.596 | 0,7% | 10.930 | 0,9% | 14.874 | 1,3% | 19.606 | 1,4% | 23.599 | 1,8% | 18.298 | 1,6% | 23.085 | 2,2% |
1 48.069 persones estaven registrades a partir de bases de dades administratives, i no podien declarar una nacionalitat. S'estima que la proporció d'ètnies d'aquest grup és la mateixa que la del grup declarat.[8]
2 El percentatge de persones que van ser registrades en el cens a partir de dades administratives es va incrementar molt notablement durant el cens de 2021 a tota Rússia, sense que la seva xifra exacta s'hagi fet pública. En particular a Txuvàixia, les no-respostes en l'afiliació ètnica van passar de 0,3% el 2002 a 3,8% el 2010 i 7,3% el 2021. Això fa que les dades de 2021 no siguin directament comparables amb les anteriors.[9] |
L'osteopetrosi afecta 1 nounat de cada 20.000 a 250.000[10] a tot el món, però les probabilitats són molt més altes a Txuvàixia on 1 de cada 3.500-4.000 nounats té aquesta afectació a causa dels trets genètics del poble txuvàix.[11][12]
Segons una enquesta de 2012, el 64,7% de la població de Txuvàixia s'adhereix a l'Església Ortodoxa Russa, el 4% són creients cristians ortodoxos sense pertànyer a cap església o membres d'esglésies ortodoxes no russes, el 3% de la població (majoritàriament els tàtars) segueixen l'Islam, el 3% són cristians no afiliats, i l'1% segueixen religions indígenes (com la Vattisen Yaly, religió popular txuvaixa). A més, el 24% de la població es declara "espiritual, però no religiosa", l'1% és atea i el 2,3% segueix altres religions o no va respondre a la pregunta.[13] Hi ha un petit nombre de testimonis de Jehovà, aparentment creixent, malgrat la prohibició oficial del govern rus.
L'estudi de la religió és obligatori per als escolars de Txuvàixia. En el curs 2010/2011, dels estudiants, aproximadament el 76,9% estaven matriculats en Estudis Ortodoxos, el 16,0% en Estudis Seculars, el 15,7% en Estudis de Religions Mundials i l'1,4% en Estudis Islàmics.[14]
Hi ha cinc institucions d'educació superior, incloses la Universitat Estatal de Txuvàixia, l'Institut Pedagògic Estatal de Txuvàixia i l'Acadèmia Agrícola Estatal de Txuvàixia ubicades a Txeboksari. Aquests centres, conjuntament amb 28 col·legis i escoles tècniques, hi assisteixen uns 45.000 estudiants.
La República de Txuvàixia és la zona més poblada i fèrtil de la regió del Volga mitjà. Hi ha boscos caducifolis sobre terra negra fèrtil. En l'agricultura, el blat i la remolatxa sucrera, el porc i el bestiar boví han adquirit més importància que el sègol, la civada, l'ordi i el bestiar lleter típic de la zona.
La república és el centre de Rússia per al cultiu de llúpol i és famosa a tot el país per la seva llarga història de fabricació de cervesa. També és un important centre d'enginyeria elèctrica, especialment en l' àrea de sistemes de control i transmissió d' energia .[1] Altres indústries líders són la metal·lúrgia, la generació d'electricitat i la fabricació de productes químics. També hi ha grans molins de fusta a Shumerlin.
Les empreses més grans de la regió inclouen Khimprom Novotxeboksarsk, Accond (fabricant de pastisseria), Cheboksary Instrument-Making Plant, i la NPP EKRA (planta elèctrica).[15]
Els rius Volga i Surà connecten Txuvàixia amb una xarxa d'aigua nacional i internacional. Al sud, es pot arribar a Kazan, Uliànovsk, Samara, Volgograd, Rostov del Don, Àstrakhan, el mar Caspi i el mar Negre. A l'oest, el riu Volga connecta Txeboksari amb Nijni Nóvgorod, Iaroslavl, Moscou i les regions del nord de Rússia. Mitjançant l'ús de vaixells fluvials, el transport de càrrega és possible des dels ports fluvials de Txuvàixia fins a Sant Petersburg, Novorossisk (al mar Negre), Àstrakhan i els ports situats al riu Danubi. No obstant això, el riu està congelat de desembre a abril.[1] Txeboksari és una parada freqüent en les nombroses excursions en vaixell pel Volga.[1]
L' aeroport internacional de Txeboksari/Xupaixkar rep avions de càrrega i passatgers de pràcticament tots els tipus i mides. Hi ha vols regulars a Moscou i altres destinacions. A més, Txeboksari es troba a menys de tres hores amb cotxe de l'aeroport internacional de Kazan, que ofereix un gran nombre de vols, incloses connexions a través d'Aeroflot i Turkish Airlines.
Tot i que el rus és la llengua comercial predominant, la llengua txuvaix encara és parlada per molts, especialment al camp. La llengua txuvaix pertany al subgrup ogur del grup de llengües turqueses. En l'antiguitat s'utilitzava un sistema d'escriptura rúnic. Els txuvaixos ara utilitzen una escriptura ciríl·lica modificada que es va adoptar el 1871.
Hi ha hagut un ressorgiment de l'orgull txuvaix nadiu, amb molta gent redescobrint les seves arrels txuvaxies i explorant la cultura, el patrimoni, i tornant a aprendre la llengua. La majoria dels senyals d'edificis, senyals de trànsit i anuncis estan en rus i en txuvaix.
Actualment, la República de Txuvàixia compta amb sis teatres professionals:
i més de 30 teatres d'aficionats, una Societat Filharmònica, un Grup Acadèmic de Cançó i Dansa Popular, un Cor Acadèmic, una Orquestra de Cambra i alguns grups de concerts professionals.
També hi ha més de 20 museus, sales d'exposicions i galeries d'art modern.
La República de Txuvàixia compta amb més de 565 biblioteques públiques, la col·lecció de llibres supera els 10 milions d'unitats.
Monuments d'Arquitectura
Hi ha uns 627 monuments d'arquitectura a Txuvàixia, inclosos 54 d'importància nacional: la catedral de Vvedensky (1657), el monestir de la Santíssima Trinitat (1566), la casa de la sal, les cases de diferents comerciants (Zeléistxikov, Solovtsov, la família Iefrémov) (segles XVIII-XIX) a Txeboksari, la casa de la família Tolmàtxev i la catedral de la Trinitat (segle XVIII) a la ciutat de Tsivilsk, la casa Burixnikov a la ciutat de Iadrin .
Surhuri (txuvaix: Сурхури) és la festa nacional de Txuvàixia.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.