![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f9/1989_Campionat_Catalunya.jpg/640px-1989_Campionat_Catalunya.jpg&w=640&q=50)
Trialsín
precursor del bicitrial / From Wikipedia, the free encyclopedia
Trialsín,[1] escrit sovint Trialsin, és el primer nom que rebé oficialment l'esport ciclista conegut actualment com a bicitrial i consistent a superar dificultats amb la bicicleta tal com es fa al trial motociclista convencional. Es tracta d'un esport nascut a Catalunya[2][3][4] i reconegut amb aquesta denominació per la RFEC (federació espanyola de ciclisme) el 1981. A mesura que s'anava implantant en altres països, el trialsín començà a rebre noms més homologables internacionalment: cyclotrials, bicycle trials[3] o, simplement, trial, nom amb el qual fou reconegut per l'UCI el 1985.[5]
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7a/Trialsin_II_European_Cup_1983_Montjuic_Podium.jpg/640px-Trialsin_II_European_Cup_1983_Montjuic_Podium.jpg)
Després de subsistir uns anys dins la federació internacional sense gaire suport oficial, la manca d'entesa entre aquesta entitat i els impulsors del trialsín provocà l'aparició de la BIU (1992), nou ens internacional dedicat en exclusiva al trial amb bicicleta, denominat oficialment des d'aleshores biketrial. Tot i aquesta escissió, l'UCI continuà regulant el "trial", motiu de l'actual dualitat de denominacions, campionats i normatives per a un mateix esport.
"Trialsín" (nom ideat per Pere Pi cap a 1979[6] a suggeriment del seu col·laborador a Montesa, Albert Mallofré) és un acrònim del castellà Trial sin motor i feia referència al fet que aquesta és una mena de «trial sense motor, sense soroll, sense fums».[7]