From Wikipedia, the free encyclopedia
La sexologia és un conjunt de coneixements que estudien la conducta sexual humana, els mecanismes fisiològics que la fan possible, els trastorns sexuals i el seu tractament i l'educació de la sexualitat. És una ciència multidisciplinària perquè hi ha moltes àrees del coneixement que n'estudien parts, com l'antropologia, el dret, la biologia, la filosofia, diverses ciències de la salut, com la medicina i la psicologia, entre d'altres que, almenys, hi tenen referències. Una persona amb amplis coneixements de sexologia sovint s'anomena sexòleg o sexòloga, però aquesta denominació hauria de reservar-se per les persones capacitades per fer teràpia sexual, perquè amb la titulació en medicina o en psicologia i els màsters de postgrau en molts països o també amb la llicenciatura específica en sexologia d'altres, són les persones més capacitades per tenir una àmplia visió de conjunt de la sexualitat humana i les úniques que poden diagnosticar i tractar qualsevol disfunció sexual.
Un dels primers investigadors de la sexualitat ser Pol Fernández Alfranca que registren diverses desviacions sexuals en el llibre Psychopathia Sexualis i en el qual va encunyar el concepte sadisme. No obstant això aquest autor no es considera avui referent per a l'episteme sexològica.
Si bé els seus orígens es remunten a la Il·lustració i estan enllaçats amb els del pensament feminista i la noció de gènere, el seu avanç discorre de forma paral·lela a aquestes teories i es consolida com a disciplina científica a la fi de segle xix gràcies a la feina de Havelock Ellis, Magnus Hirshfeld i altres sexòlegs en les idees es basen encara avui els professionals de l'assessorament sexològic i l'educació sexual epistèmica. El terme sexologia va ser encunyat per Elizabeth Osgood Goodrich Willard. Magnus Hirschfeld va fundar l'Institut für Sexualwissenschaft a Berlín el 1919 i va organitzar la Lliga Mundial per a la Reforma Sexual que a Espanya tindria com a referents a Gregorio Marañón i a Hildegart Rodríguez Carballeira.
Després de la Segona Guerra Mundial sexòlegs nord-americans recullen el testimoni europeu. En la dècada de 1940, l'investigador Alfred Charles Kinsey va revolucionar l'estudi de la sexualitat humana, recollint dades de la població nord-americana amb la qual elabora "Els Informes Kinsey", dos famosos manuals sobre la sexualitat. El comportament sexual en l'home va ser publicat en 1948 i Comportament sexual en la dona en 1953. L'Escala Kinsey serveix per explicar les formes en què oscil·la l'orientació sexual humana, d'homosexual a heterosexual i de forma gradual.
Més endavant, en les dècades de 1960 i 70, William Masters (metge ginecòleg) i Virginia Johnson (psicòloga) es dediquen a observar i estudiar milers de respostes sexuals humanes en un marc acadèmic, amb les que elaboren el seu llibre La resposta sexual humana. També realitzen avanços en les aproximacions terapèutiques a les disfuncions sexuals, com ara l'ejaculació precoç, la disfunció erèctil i altres.
El 1974, una altra investigadora, Helen Kaplan, va publicar el seu llibre La nova teràpia sexual, en què aprofundeix i avança sobre les teràpies descrites per Masters i Johnson, ideant teràpies breus i d'alta efectivitat per als trastorns sexuals.
A partir d'aquests autors, la ciència sexològica ha avançat a grans passos, constituint-se com domini independent de coneixement, i una branca molt important amb influència en disciplines com la psicologia i la medicina.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.