escriptora i periodista espanyola From Wikipedia, the free encyclopedia
Patrícia Gabancho i Ghielmetti (Buenos Aires, 29 de setembre de 1952 - Barcelona, 28 de novembre de 2017)[1] va ser una periodista i escriptora argentinocatalana.[2]
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 29 setembre 1952 ![]() Buenos Aires (Argentina) ![]() |
Mort | 28 novembre 2017 ![]() Barcelona ![]() |
Causa de mort | càncer de pulmó ![]() |
Activitat | |
Ocupació | escriptora, periodista ![]() |
Membre de | |
Moviment | Catalanisme ![]() |
Premis | |
Patrícia Gabancho era filla de l'intel·lectual argentí Abelardo F. Gabancho.[3] Va estudiar la llengua catalana a l'Obra Cultural Catalana de Buenos Aires,[4] i es va relacionar amb dissidents del Casal de Catalunya, que eren independentistes i d'esquerres. Va estudiar periodisme i es va traslladar a Catalunya un dia abans de complir vint-i-dos anys, el 1974, per conèixer Barcelona i comprendre una nació sense estat.[5]
Va publicar llibres sobre temes culturals (teatre, tango, literatura), sobre història i política de Catalunya i sobre urbanisme, especialment centrats en la ciutat de Barcelona i el fet metropolità. Va estar vinculada amb plataformes i iniciatives de caràcter sobiranista. Va col·laborar en diversos mitjans de premsa i ràdio, en tasques de difusió cultural i va participar en les principals tertúlies mediàtiques catalanes.[6] Col·laborava habitualment en els diaris Ara,[7] Nació Digital[8] i el País. És també un dels personatges del llibre Nosaltres, els catalans, de Víctor Alexandre,[9] en el qual explica les raons que la van dur a Catalunya, com va néixer el seu amor pel país, i reflexiona sobre el nacionalisme espanyol i sobre el present i el futur de la llengua i la nació catalanes.
Patrícia Gabancho, amb l'assaig Crònica de la independència, va ser l'autora catalana en la categoria de no-ficció que més llibres va vendre el Sant Jordi de 2009.[10] El setembre de 2012 va rebre el Premi Prudenci Bertrana amb la seva novel·la semiautobiogràfica La neta d'Adam.[11]
Va ser membre del Cercle d'Estudis Sobiranistes. El 2011, després de la Conferència Nacional per l'Estat Propi del 30 d'abril, va comprometre's activament amb l'Assemblea Nacional Catalana.[12]
Des del 2014 va formar part, com a vicepresidenta primera, de la junta de l'Ateneu Barcelonès presidida per Jordi Casassas i Ymbert.[13] Era membre del Consell Editorial del diari Nació Digital.[8]
El seu fons personal es troba dipositat al CRAI Biblioteca del Pavelló de la República de la Universitat de Barcelona. Consta de documentació política i escrits diversos donats per ella mateixa.[14]
Entre els llibres publicats, destaquen:[15]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.