Actriu i cantant espanyola From Wikipedia, the free encyclopedia
Natividad Macho Álvarez, més coneguda pel nom artístic de Nati Mistral, (Madrid, 13 de desembre de 1928 - 20 d'agost de 2017) fou una actriu i cantant espanyola.[1] Va estar estretament vinculada amb l'Argentina i Mèxic. En l'escena va sobresortir per la seva dicció exacta i claredat de pronunciació, la qual cosa la va portar a fer recitals poètics d'autors clàssics.[2]
![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (es) Natividad Macho Álvarez ![]() 13 desembre 1928 ![]() Madrid ![]() |
Mort | 20 agost 2017 ![]() Madrid ![]() |
Causa de mort | infart cerebral ![]() |
Altres noms | Nati Mistral ![]() |
Activitat | |
Ocupació | actriu de teatre, actriu de cinema, cantant ![]() |
Instrument | Veu ![]() |
Premis | |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
L'actriu i cantant devia el seu nom artístic a la poetessa xilena Gabriela Mistral, de la qual la seva mare n'era una gran admiradora. Va passar la infància a Madrid, prop de la Gran Via, i en alguna entrevista televisada va reconèixer que l'havia impactada ser testimoni, quan era petita, d'alguns assassinats del Madrid republicà de la Guerra Civil, la qual cosa la va portar a tenir simpatia cap al franquisme i ser coneguda per la seva alineació dretana. En els seus començaments, va ser meritòria en el Teatre Español, va passar per l'emissora Radio Seu i, després va cursar estudis de música, cant i declamació. Va marxar a Alemanya amb la companyia Els Vieneses, actuant com a cantant. Luis Escobar li va proporcionar el seu primer gran èxit en contractar-la el 1957 per a la revista musical Te espero en el Eslava i, un any després, la seva continuació Ven y ven al Eslava. Junts van tenir nous èxits en els anys següents amb els musicals La Bella de Texas o La Perrichola. El 1966 va protagonitzar la primera versió representada a Madrid del musical l'Home de La Manxa, sota la direcció de José Osuna.
Durant tota la seva carrera va compaginar la música amb el teatre, gravant cançons tan populars com Flor de te; Bajo los puentes de París; Mala entraña, Agua que no has de beber; Paisajes de Catamarca, Tata Dios, Guitarra, dímelo tú, Yo vi llorar a Dios, No soy de aquí, Bien se ve, El corralero i La balada para un Loco.
Va triomfar com a actriu dramàtica en les produccions de Divinas palabras, amb la qual es va inaugurar el Teatro Bellas Artes el 1961, Fortunata i Jacinta, 1969; Medea, 1970; Anillos para una dama, 1975; Isabel reina de corazones, 1983, La Chunga, 1987; Los padres terribles, 1995; Café cantante, 1997; La malquerida, 2000; La Celestina, 2001 i, més recentment, La Dorotea, 2001; Inés desabrochada, 2004, La duda, 2006 i Tras las huellas de Bette Davis, 2007. A Buenos Aires va ser empresària del seu propi teatre —l'Avenida— amb l'actor Alberto Closas. El 1978 va protagonitzar Bodas de sangre, en el rol de "la Mare", en el Teatre Colón de la ciutat de Buenos Aires sota la direcció d'Antonio Tauriello.
Menys freqüents van ser les seves aparicions en el cinema, encara que va rodar, entre altres pel·lícules: Maria Fernanda la de Jerez (1946), el seu primer treball a les ordres d'Enrique Herreros; Las inquietudes de Shanti Andía (1947); Currito de la Cruz (1949) o Mi Buenos Aires querido (1961). Va morir d'un infart cerebral, el 20 d'agost de 2017 a Madrid als 88 anys.[3][4]
Entre d'altres va rebre els premis següents:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.