From Wikipedia, the free encyclopedia
Joaquín Rodrigo Vidre (Sagunt, 22 de novembre de 1901 - Madrid, 6 de juliol de 1999), compositor valencià.[1]
![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 22 novembre 1901 ![]() Sagunt (Camp de Morvedre) ![]() |
Mort | 6 juliol 1999 ![]() Madrid ![]() |
Sepultura | cementiri de Santa Isabel ![]() |
Formació | École Normale de Musique de Paris ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Música clàssica ![]() |
Ocupació | compositor, pedagog, musicòleg, pianista, coreògraf, guitarrista ![]() |
Membre de | |
Gènere | Òpera i sarsuela ![]() |
Professors | Francesc Antich Carbonell, Paul Dukas, Maurice Emmanuel i André Pirro ![]() |
Instrument | Piano ![]() |
Obra | |
Obres destacables
| |
Família | |
Cònjuge | Victoria Kamhi ![]() |
Fills | Cecilia Rodrigo Kamhi ![]() |
Premis | |
Lloc web | joaquin-rodrigo.com ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Joaquín Rodrigo va nàixer a Sagunt el dia de Santa Cecília (patrona de la música). Va perdre la vista als tres anys, després d'haver contret la diftèria a causa d'una epidèmia a Sagunt, l'any 1905.[2] Va començar a estudiar piano i violí als vuit anys. Malgrat ser molt conegut per la seua obra per a guitarra, mai no va tocar aquest instrument.
Va estudiar amb Francesc Antich a València i amb Paul Dukas a París. Aquest últim el considerava com un dels seus alumnes més destacats. Després d'una estada breu a Espanya, va retornar a París, on va estudiar musicologia, primer amb Maurice Emmanuel i més tard amb André Pirro. El 1925 va rebre el Premi Nacional de Música per Cinco piezas infantiles per a orquestra. Des del 1947 va ser professor d'història de la música, ocupant la càtedra Manuel de Falla en la Facultat de Filosofia i Lletres de la Universitat Complutense de Madrid.
La seua obra més cèlebre, el Concierto de Aranjuez per a guitarra i orquestra, va ser composta durant la guerra civil (entre 1938 i 1939) a París. Va ser estrenada a Barcelona el 9 de novembre de 1940 pel guitarrista Regino Sainz de la Maza. El Concierto de Aranjuez és l'obra més popular i difosa de Rodrigo, de la qual s'han fet innombrables gravacions i fins i tot arranjaments per diversos conjunts, sent adaptada també per intèrprets pop.
L'èxit d'aquest concert va proporcionar a Rodrigo nombroses comandes de virtuosos, incloent-hi el flautista James Galway i el violoncel·lista Julian Lloyd Webber. El 1954 Rodrigo va compondre Fantasia para un gentilhombre, sota comanda d'Andrés Segovia. El seu Concierto andaluz, per a quatre guitarres i orquestra, va ser comanda de Celedonio Romero, per ser interpretat per ell mateix en companyia dels seus tres fills.
El 1991, Rodrigo va rebre el títol de Marqués de los Jardines de Aranjuez de mans del rei Joan Carles I. També va rebre el Premi Ondas de música clàssica el 1995,[3] el prestigiós Premi Príncep d'Astúries el 1996 i l'Orde de les Arts i les Lletres de la República Francesa el 1998.
Es va casar amb la pianista turca Victoria Kamhi el 19 de gener de 1933, a València. L'única filla, Cecília, va nàixer el 27 de gener de 1941. Va morir l'any 1999 a Madrid. Joaquín Rodrigo i la seua esposa, Victoria, estan soterrats al cementeri d'Aranjuez.
Rodrigo passa per ser el representant més destacat del que s'anomena el nacionalisme castissista, moviment nacionalista musical imperant en l'Espanya de la postguerra. L'èxit inicial del Concierto de Aranjuez va portar el compositor a assajar una vegada i una altra aquesta fórmula que havia demostrat la seua capacitat de contacte amb el públic, no només a escala local, sinó internacional. Així, Rodrigo es decanta per una banda per la fórmula concertant, que va repetir no només per a guitarra sola o a dues o quatre, sinó també per a violoncel, piano, flauta o fins i tot castanyoles. A més, l'element castís estarà sempre present en la seua obra, amb referències al folklore espanyol o a la tradició urbana de la sarsuela (per exemple, en el seu Concert-Serenata per a arpa).
Segons Tomás Marco, les composicions de Rodrigo tenen llum pròpia en tota la llarga època en què el nacionalisme castissista va dominar la composició espanyola, sent amb notable diferència, el millor d'aquest grup d'autors que, tot i tenir una constant referència a Falla, implícitament begueren molt més de les fonts turinianes i que, com el compositor sevillà, van cristal·litzar aviat un estil i una forma que es revelen inamovibles i que no tenen possibilitat d'evolucionar i, tal vegada, tampoc voluntat.... A aquest respecte, el mateix Rodrigo va declarar: Potser el meu got siga petit, però bec del meu propi got.
Els concerts per a solista i orquestra mostren sempre la mateixa estructura, tres moviments d'arrel nacionalista, els dos extrems rítmics i el central accentuadament melòdic, amb possibilitats de lluïment del virtuós i un acompanyament orquestral senzill.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.