Guifré II de Barcelona
From Wikipedia, the free encyclopedia
Guifré II de Barcelona i III de Girona, anomenat també Borrell I o simplement Guifré Borrell (ca. 874 - Barcelona, 26 d'abril de 911 o 914), va ser comte de Barcelona, Girona i Osona (897-911), el darrer comte que va prestar vassallatge a un monarca franc. Nascut vers el 874, va ser el fill primogènit de Guifré I el Pilós i Guinidilda d'Empúries.[1] És un comte que antigament va ser poc conegut o ignorat; com afirma Miquel Coll i Alentorn és conegut gràcies a la tasca d'historiadors moderns que van despatxar la confusió sobre la data de la seva mort, perquè es creia que o bé havia regnat breument entre 912-914, o que havia mort abans que Guifré I.[2]
Biografia | |
---|---|
Naixement | c. 874 Girona |
Mort | 26 abril 911 (36/37 anys) Barcelona |
Sepultura | Barcelona |
Comte de Barcelona | |
11 agost 897 – 26 abril 911 ← Guifré el Pilós – Sunyer I → | |
Activitat | |
Ocupació | aristòcrata |
Participà en | |
906 | Concili de Barcelona |
Altres | |
Títol | Comte de Girona (897–911) Comte de Barcelona (897–911) Comte d'Osona (897–911) |
Família | Casal de Barcelona |
Cònjuge | Gersenda de Tolosa |
Fills | Riquilda de Barcelona |
Pares | Guifré el Pilós i Guinidilda d'Empúries |
Germans | Emma de Barcelona Sunyer I Radulf Sunifred II d'Urgell Miró II de Cerdanya Cixilona de Barcelona |
Pel que fa a la doble nomenclatura d'aquest comte, això és a causa de la confusió evident amb el seu pare, també anomenat Guifré, i de fet és palesa des del mateix moment del seu regnat, especialment en els textos, i per això es va intentar buscar una fórmula per evitar confusions, així per exemple és anomenat Gauzfredus (Jofré) el 898, o Guifredus, filius Guifredi; a partir del 908 apareix com domno Wifredo, comite et marquio, que vocant Borrello, és a dir Borrell, nom que seria àmpliament utilitzat pels successors, com el seu germà Sunyer, que l'anomena a partir del 944 únicament Borrell, un nom que, segons Coll i Alentorn, respondria més a l'ascendència materna, en no trobar noms similars a la branca paterna.[3] Des del segle x s'havia confós la seva persona amb la de Guifré el Pilós, a qui es creia que havia viscut fins a l'any 912, i es suposava que Guifré II havia mort emmetzinat abans de la mort del seu pare. Al segle xvi es descobreix la confusió, perquè des d'època del comte, per evitar confusió, ja se l'havia anomenat Jofre, documentat el 898, i Borrell des del 908.[4]