From Wikipedia, the free encyclopedia
L'esfinx d'alabastre és una escultura d'alabastre. L'esfinx està situada a la vora de les restes de Memfis, Egipte. La talla es creu que va tindre lloc entre 1700 i 1400 abans de Crist, durant la dinastia XVIII.[1][2] Es desconeix quin faraó està sent honorat i no hi ha inscripcions per deduir-ne aquesta informació.[3] Els trets facials impliquen que podria ser una representació de Hatxepsut, Amenofis II[4][1] o Amenofis III.
L'esfinx d'alabastre, exposada al museu a l'aire lliure de Mit Rahina ![]() | |
Tipus | obra escultòrica ![]() |
---|---|
Creació | 1700 aC ↔ 1400 aC |
Material | alabastre ![]() |
Mida | 4,25 (![]() ![]() |
Col·lecció | Mit Rahina museum (en) ![]() ![]() |
L'esfinx originàriament estava situada al costat del colós de Ramsés II, al flanc sud del gran Temple de Ptah, «Senyor de la màgia», déu creador a la mitologia egípcia, «Mestre constructor», inventor de l'obra, patró dels arquitectes i artesans.[5] Se li atribuïa també poder sanador. El Temp de Ptah està situat al seu torn a Memfis, capital de l'Imperi Antic d'Egipte i del Nomós del Baix Egipte. Estava situat al sud del delta del riu Nil, en la regió que es troba entre el Baix i l'Alt Egipte.
L'esfinx d'alabastre té una longitud de 8 m per 4,5 m d'altura i un pes aproximat d'unes 80/90 tones.[6][1]