![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2c/Epiphanius-Kosovo.jpg/640px-Epiphanius-Kosovo.jpg&w=640&q=50)
Epifani I de Constància
From Wikipedia, the free encyclopedia
Epifani I de Constància o Epifani de Salamina (Eleuteròpolis, actual Bayt Djibrin, Palestina, ca. 315 - al mar, camí de Xipre, 403) fou un bisbe de Constància, antiga Salamina de Xipre (Xipre), considerat Pare de l'Església. Partidari de l'iconoclasme, tal com estableixen els manaments de l'Èxode,[1] és venerat com a sant a tota la cristiandat.
![]() Icona amb el sant, del Kosovo ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | c. 315 ![]() Eleuteròpolis (Israel) ![]() |
Mort | maig 403 ![]() mar Mediterrània ![]() |
Bisbe | |
Arquebisbe de Nova Justiniana i de tot Xipre | |
![]() | |
Dades personals | |
Religió | Església Catòlica ![]() |
Activitat | |
Ocupació | ministre de culte, escriptor ![]() |
Període | Imperi Romà ![]() |
Alumnes | Joan Deixeble d'Epifani ![]() |
Influències | |
bisbe, Pare de l'Església | |
Celebració | Església Ortodoxa, esglésies catòliques orientals, Església catòlica, anglicanisme |
Canonització | Antiga |
Festivitat | 12 de maig |
Iconografia | Com a bisbe, amb omophorion i els evangelis, beneint amb la mà dreta |
Obra | |
Obres destacables |
Epifani, en grec Ἐπιφάνιος (Epifánios) fou bisbe de Constància (l'antiga Salamina de Xipre) i metropolità de Xipre. Va néixer a Bezanduca a Palestina (districte d'Eleuteròpolis) a la primera meitat del segle iv de pares jueus. De jove va anar a Egipte i va ser introduït entre els gnòstics però després alguns monjos el van convèncer d'adoptar la vida monàstica. Va tornar més tard a Palestina i va viure allí uns anys com a monjo, fundant un monestir al seu poble natal. El 376 fou escollit bisbe de Constància.
Parlava hebreu, siríac, grec i llatí i fou conegut per πεντάγλωσσος (Pentaglossos). Fou dogmàtic i sense esperit crític ni lògica. Fou opositor violent d'Orígenes i dels antropomorfites. També es va enfrontar amb Joan Crisòstom, que va protegir a Constantinoble alguns monjos de Nítria expulsats com origenistes pel bisbe Teòfil d'Alexandria.
El 401 va celebrar un sínode de bisbes xipriotes, i l'assemblea va condemnar les doctrines d'Orígenes. Epifani va anar a Constantinoble a portar les notícies i va interferir en el govern de la seu de Joan Crisòstom, amb el qual va tenir uns disputa verbal violenta. Va morir en un vaixell quan tornava a Xipre el 402.