Demanda bioquímica d'oxigen
From Wikipedia, the free encyclopedia
La demanda biològica d'oxigen (DBO), també denominada demanda bioquímica d'oxigen, és un paràmetre que mesura la quantitat de matèria susceptible de ser consumida o oxidada per mitjans biològics que conté una mostra líquida, i s'utilitza per a determinar el seu grau de contaminació. Normalment es mesura transcorreguts 5 dies (DBO₅) i s'expressa en mg O₂/litre.
És un mètode aplicable en aigües superficials continentals (rius, llacs, aqüífers, etc.), aigües residuals o qualsevol aigua que pugui contenir una quantitat apreciable de matèria orgànica. No és aplicable per a les aigües potables a causa del valor tan baix que presenta, utilitzant-se en aquest cas el mètode d'oxidabilitat amb permanganat potàssic.
El mètode mesura la concentració dels contaminants orgànics. No obstant, pot haver-hi interferències degut al fet que hi hagi substàncies inorgàniques susceptibles de ser oxidades també pels bacteris en dissolució. Pel que es pot afegir N-aliltiourea com inhibidor.