From Wikipedia, the free encyclopedia
La conquesta musulmana de Sicília es produí gradualment entre el juny del 827 i el 902, any de la caiguda de Taormina, la capital romana d'Orient de Sicília.[1] Algunes fortaleses disperses resistiren fins al 965, moment a partir del qual l'illa restà sota domini musulmà fins a la conquesta normanda al segle xi.
Muslim invasions of Italy (en) ![]() ![]() | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Tipus | conquesta ![]() | ||
Data | Juny del 827 - agost del 902[nota 1] | ||
Coordenades | 37° 30′ N, 14° 00′ E | ||
Lloc | Sicília | ||
Estat | Imperi Romà d'Orient ![]() | ||
Resultat | Victòria aglàbida
| ||
Bàndols | |||
| |||
Comandants | |||
|
El 652 ja hi havia hagut el primer atac musulmà a l'illa, al que van seguir altres sobretot després de la construcció de l'arsenal de Tunis el 698. El valí d'Ifríqiya, Ubayd-Al·lah ibn al-Habhab, va enviar a l'illa Habib ibn Abi-Ubayda que va assetjar Siracusa en 740 sense arribar a envair l'illa.[2] A la segona meitat del segle viii els atacs es van aturar i no n'hi ha notícies; sembla que les defenses romanes d'Orient en aquest temps eren prou bones i els aglàbides, que van pujar al poder a Ifríqiya el 800, van fer també una sèrie de fortificacions per protegir les seves costes i després per equipar una flota. El primer emir aglàbida hauria signat una treva amb els romans d'Orient i el seu fill l'hauria renovat durant tot el primer quart del segle ix.[3]
Mentre a l'Orient regnava un equilibri relatiu, la situació a la Mediterrània occidental es va veure alterada irremeiablement quan els aglàbides van començar la seva lenta conquesta de Sicília a la dècada del 820. Utilitzant Tunísia com a plataforma de llançament, la conquesta tingué lloc en quatre onades, corresponents a cada una de les quatre valls de l'illa, sent la primera, iniciada per l'emir d'Ifríqiya Ziyàdat-Al·lah ibn Ibrahim entre 827 i 840 a la Val di Mazara, prenent Palerm en 831, la segona, al Val di Noto, fou entre 827 i 878, quan caigué Siracusa en mans d'Abu-Ishaq Ibrahim ibn Àhmad,[4] la Val de Mone entre 835 i 859, quan caigué Castrogiovanni, i les darreres posicions romanes d'Orient importants, Catània i Taormina, caigueren en 900 i 902[5] i finalment, Rometta, la darrera posició romana d'Orient, en 965.[6]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.