(1755-1841) polític i periodista actiu a la Convenció Nacional durant la Revolució Francesa From Wikipedia, the free encyclopedia
Bertrand Barère de Vieuzac (Tarba, Bigorra, 1755-1841) fou un advocat i polític revolucionari occità. Fou advocat del parlament de Tolosa i diputat als Estats Generals (1788). Membre del tribunal de cassació i després diputat a la Convenció Nacional, de la qual esdevingué president (1792), evolucionà del moderantisme cap a una exaltació revolucionària que culminà en la designació com a membre del Comitè de Salvació Pública. No abandonà Robespierre fins a darrera hora, i fou deportat al Poitou el 1795. Més tard va fer missions diplomàtiques i d'espionatge per a Napoleó I, raó per la qual, quan Lluís XVIII de França restaurà la monarquia borbònica, fou desterrat a Brussel·les per regicidi. No va poder tornar a França fins al triomf de la Revolució de 1830, i pogué viure els darrers dies mercès a una pensió que li passà el nou govern de Lluís Felip I de França. Es dedicà després al periodisme i publicà obres literàries i polítiques.
![]() ![]() | |
Nom original | (fr) Bertrand Barère ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 10 setembre 1755 ![]() Tarba (França) ![]() |
Mort | 13 gener 1841 ![]() Tarba (França) ![]() |
7è President de la Convenció Nacional | |
29 novembre 1792 – 13 desembre 1792 ← Henri Grégoire – Jacques Defermon des Chapelières → | |
Diputat de la Convenció Nacional | |
Conseller general | |
![]() | |
![]() | |
Activitat | |
Camp de treball | Periodisme i política ![]() |
Lloc de treball | París ![]() |
Ocupació | polític, periodista, advocat, jutge, diplomàtic, escriptor ![]() |
Partit | Maraise ![]() |
Família | |
Cònjuge | Alexandrine Louise Boutinon de Courcelles de Guibert ![]() |