Reina de Nàpols i Sicília From Wikipedia, the free encyclopedia
Beatriu I de Provença (vers el 1229[1] - Nocera, Itàlia 1267), comtessa de Provença i Forcalquer (1245 - 1267), com també Comtessa d'Anjou i Maine, i reina consort de Nàpols i Sicília (1266-1267) gràcies al seu casament amb Carles I d'Anjou.
![]() ![]() | |
Nom original | (fr) Béatrice de Provence ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 1229 ![]() |
Mort | 23 setembre 1267 ![]() Nocera Inferiore (Itàlia) ![]() |
Sepultura | Església de Sant Joan de Malta d'Ais de Provença ![]() |
Activitat | |
Ocupació | feudatària ![]() |
Altres | |
Títol | Reina consort de Sicília (1266–1267) Comtessa de Provença i Forcalquer (1245–1267) ![]() |
Família | Casal de Barcelona ![]() |
Cònjuge | Carles I d'Anjou (1246 (Gregorià)–) ![]() |
Fills | Beatriu de Sicília, Felip d'Anjou-Nàpols, Louis d'Anjou, Blanca d'Anjou, Carles II d'Anjou, Elisabet de Sicília, Robert d'Anjou ![]() |
Pares | Ramon Berenguer V de Provença ![]() ![]() |
Germans | Elionor de Provença Margarida de Provença Sança de Provença ![]() |
Va ser la quarta i més jove filla de Ramon Berenguer V, Comte de Provença i Forcalquer[2] i sa esposa Beatriu, al seu torn filla de Tomàs I de Savoia[3] i Margarida de Ginebra.[4]
Beatriu, com les seues germanes, mare, i àvia eren conegudes per la seua bellesa. Una descripció seua deia que:
« | "feia bategar el cor dels barons i tremolar els dits dels trobadors fent vibrar les cordes de les seues lires. Dos dels baladistes de la cort provençal van ser temporalment privats de raó per l'amor que sentien per la fascinant Beatriu." | » |
Les tres filles grans de Ramon Berenguer V es van casar amb gent d'estatus: La major, Margarida, va ser Reina de França gràcies a casar-se amb Lluís IX; la segona, Elionor, va ser reina d'Anglaterra gràcies al seu casament amb Enric III, i la tercera, Sança, va ser reina titular d'Alemanya gràcies al casament amb el germà d'Enric, Ricard de Cornualla.[5] El casament de Margarida amb Lluís IX havia estat arreglat per sa mare, Blanca de Castella, amb l'esperança que ella heretaria Provença i Forcalquier quan el pare morira.
No obstant, en la seua voluntat signada el 20 de juny de 1238 a Sisteron,[6] Ramon Berenguer V inesperadament va deixar els comtats de Provença i Forcalquier a la seua filla més jove i encara fadrina, Beatriu.[7][8]
El 31 de gener de 1246 es casà amb Carles I de Nàpols, iniciant-se així un nou casal a Provença, el casal d'Anjou. Del matrimoni en nasqueren set fills:
Beatriu va morir el 23 de setembre de 1267.