compost químic From Wikipedia, the free encyclopedia
L'àcid hipoclorós, nom IUPAC àcid monoxoclòric (I), és l'àcid feble que resulta de la unió de l'òxid àcid de clor amb H₂O. No es pot aïllar en forma pura degut al seu ràpid desequilibri amb el seu precursor. En la síntesi orgànica, el HCIO converteix els alquens en clorohidrina.[1] Rep aquest nom perquè el clor actua amb l'estat d'oxidació +1, que és el menor dels quatre que té: +1, +3, +5 i +7. La seva fórmula química és: HClO, obtinguda a través dels següents passos:
![]() | |
Substància química | tipus d'entitat química ![]() |
---|---|
Massa molecular | 51,972 Da ![]() |
Descobridor o inventor | Antoine Jérôme Balard ![]() |
Trobat en el tàxon | |
Rol | Oxidant ![]() |
Estructura química | |
Fórmula química | ClHO ![]() |
![]() | |
SMILES canònic | |
Identificador InChI | Model 3D ![]() |
Cl₂+O₂ → Cl+1₂ O-21
L'1 que té el clor no cal escriure'l, quedant: Cl₂O.
Resultat: Cl₂O
Com que l'atomicitat és igual es simplifica (H2Cl2O2) i s'obté com a resultat: HClO
Com que és un dels àcids hipohalogenats més forts, és també un poderós oxidant i el responsable de l'acció bactericida dels compostos derivats de clor [Weiss 1989]. Químicament el HOCl es pot obtenir per diferents mètodes.
Obtenció química del HClO:
Biològicament es classifica dins de les molècules conegudes com a espècies reactives de l'oxigen (ROS) sintetitzades per cèl·lules del sistema immunitari (neutròfils i macròfags) Funciona com una substància quimiotàctica que permet un excel·lent control microbià i l'activació del sistema de defensa que facilita la ràpida i innòcua reparació dels teixits [Wang et al. 2007]. En biologia,l'àcid hipoclorós es genera en neutròfils activats per peroxidació mediada per la mieloperoxidasa d'ions clor, i contribueix a la destrucció dels bacteris.[2][3]
Els usos terapèutics del HClO s'inicien en la Primera Guerra Mundial, com a desinfectant aplicat directament a les ferides sense danyar el teixit biològic normal. El 1915 Alexis Carrel i Henry Dakin, obtingueren una solució d'hipoclorit de sodi tamponat (solució de Dakin), que generava concentracions adequades de HClO. La baixa estabilitat de la solució, el mètode car de preparació i els grans volums requerits van fer que aquest mètode perdés vigència.
Cap a la dècada de 1980 es van tornar a emprendre les investigacions sobre l'àcid hipoclorós. El 1989 Stephen J. Weiss va comprovar “in vitro” el poder bactericida del HClO alliberat per neutròfils.
El HClO a concentracions elevades és un desinfectant de superfícies i per inactivar material de rebuig hospitalari.[4][5]
Es fa servir per desodoritzar.
Pel tractament de l'aigua (cloració de l'aigua potable i de les piscines)
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.