река в Централна Африка From Wikipedia, the free encyclopedia
Конго (на френски: Congo; на португалски: Congo) е най-голямата река в Централна Африка, протичаща по територията на Демократична република Конго и частично по границата с Република Конго и Ангола и вливаща се в Атлантическия океан при град Банана. По размерите на своя водосборен басейн (3 789 053 km²) и водност заема първо място в Африка и 2-ро (след Амазонка) в света. Дължината на река Конго от извора на река Луалаба е 4320 km (по други данни, 4374 km), а с реките Лувуа, Луапула и Чамбези – над 4700 km, което я прави втората по дължина река в Африка (след Нил) и осмата в света. Тя е най-дълбоката река в света с дълбочина, надхвърляща 230 m.[1] Средният отток при устието ѝ е 41 000 m³/s,[2] което я прави втората най-пълноводна река в света, след Амазонка, или 6 пъти по-пълноводна от Мисисипи и 62 пъти по-пълноводна от Дунав.[3]
Конго | |
Долното течение на Конго край Мосака | |
Местоположение![]() ![]() | |
Общи сведения | |
---|---|
Местоположение | ![]() ![]() ![]() |
Дължина | 4374 (над 4700) km |
Водосб. басейн | 3 789 053 km² |
Отток | 41 000 m³/s |
Начало | |
Място | пл. Митумба |
Координати | |
Надм. височина | 1437 m |
Устие | |
Място | Атлантически океан |
Координати | |
Надм. височина | 0 m |
Ширина | 10 m |
Конго в Общомедия |
Името на река Конго идва от съществувалото до 1914 година царство Конго, което се е намирало около устието на реката. Днес държавите Демократична република Конго и Република Конго, които са разположени по протежение на реката, носят нейното име. Между 1971 и 1997 правителството на тогавашен Заир я нарича река Заир.
В зависимост от строежа на долината на Конго, неговото течение се поделя на 3 основни участъка: горно течение (от изворите до водопадите Бойома, около 2100 km), средно течение (от водопадите Бойома до град Киншаса, над 1700 km) и долно течение (около 500 km).
Река Конго води началото си под името Луалаба на 1437 m н.в., от крайните южни части на вулканичната планинска верига Митумба, в югоизточната част на Демократична република Конго (ДРК), на около 20 km северно от границата със Замбия. В горното си течение до водопадите Бойома (Стенли) има предимно северно направление и носи названието Луалаба. Течението на река Луалаба е разположено в пределите на обширни плата и платообразни равнини и се характеризира с редуването на участъци с бързеи, прагове (Делкомюн и др.) и водопади (Порт д'Анфер, Шамбо и др.) и участъци със спокойно и бавно течение. Най-голям наклон (475 m на разстояние около 80 km) на реката се наблюдава в дефилето Нзило (сега тук е изграден големия едноименен хидровъзел), където тя прорязва южните разклонения на планината Митумба. Започвайки от градчето Букама, реката тече бавно и спокойно, като силно меандрира, по плоското дъно на грабена Упемба. Тук тя тече през обрасли с тръстика мочурища и блата, за да се влее в езерото Кисале, обитавано от рибарчета, орли рибари и бели чапли, привлекателно място за местните рибари. По̀ на север Луалаба приема голия си десен приток – Лувуа, като мнозина географи смятат река Лувуа за началото на Конго, тъй като тя, заедно с реките Луапула и Чамбези, е значително по-дълга от река Луалаба. След град Конголо Луалаба си проправя път през кристалинни скали чрез дефилето Порт д'Анфер (Вратите на ада), образувайки прагове и водопади. По-надолу по течението следват една след друга още няколко групи водопади и прагове. Между градовете Кинду и Убунду реката отново тече спокойно в широка долина. Точно на Екватора тя се спуска по крайните западни склонове на Източноафриканската планинска земя в падината Конго, образувайки водопадите Бойома (Стенли), като тук завършва горното ѝ течение.[3]
Същинската река Конго тече на северозапад от разположения в подножието на водопада Бойома град Кисангани, като постепенно завива на запад, а след това – на югозапад. Цялото средно течение на реката е заключено в обширната падина Конго и тук тя има спокоен характер и незначителен наклон (средно около 0,07 m/km). Коритото ѝ е обградено с предимно ниски, плоски, често заблатени брегове, като представлява дълга ивица от езеровидни разширения (на места до 15 km), разделени от тесни (до 1,5 – 2 km) участъци. В централните части на падината заливните тераси на Конго и на десните ѝ притоци Убанги и Санга се сливат заедно, образувайки една от най-големите в света периодично заливани области. С постепенното приближаване на Конго към западния край на огромната падина облика на реката се променя. Тук тя тече между високи (100 и повече метра) и стръмни брегове, като долината ѝ се стеснява на места под 1 km, дълбочината и нараства (на места до 20 – 30 m), а скоростта на течението ѝ се увеличава. Този тесен участък, носещ името Канал, преминава в езеровидното разширение Малебо (Стенли Пул, дължина около 30 km, ширина до 25 km), на югозападния бряг на което се намират столиците на ДРК – Киншаса и на Република Конго – Бразавил. Тук завършва среното течение на Конго.[3]
След изтичането си от езерото Малебо Конго проломява най-южната част на Южногвинейските възвишения в дълбоко до 500 m дефиле. Ширината на коритото ѝ се стеснява до 400 – 500 m, а на места до 220 – 250 m. На протежение от 350 km, между градовете Киншаса и Матади реката има денивелация от 270 m като образува около 70 прагове и водопади, обединени под общото название – водопадите Ливингстън. При Матади Конго излиза в приморската низина и от тук до устието си служи за граница между ДРК и Ангола. В този участък коритото ѝ се разширява до 1 – 2 km, а дълбочината на фарватерът ѝ достига 25 – 30 m. В района на конгоанския град Бома започва естуара на Конго, ширината на който в средната си част достига до 19 km, след това се стеснява до 3,5 km, а към устието отново се увеличава до 9,8 km. Върхът и средната част на естуара са заети от активно формираща се млада делта. Продължението на естуара на реката продължава в подводен каньон във водите на Атлантическия океан с обща дължина над 800 km.[3]
Река Конго образува втория по големина водосборен басейн в света след този на Амазонка. Площта на водосборния басейн на реката възлиза на около 3 789 053 km². На такава площ биха се побрали Индия и Украйна взети заедно или 36 държави с размерите на България. Във физикогеографско отношение той обхваща огромната падина Конго и части от околните плата и планини, а политически се простира на територията на 9 африкански държави:
На запад и северозапад водосборния басейн на река Конго гроничи с одосборните басейни на реките Куилу (Квилу), Огоуе, Нтем и други по-малки, вливащи се в Атлантическия океан. На север – с водосборния асейн на река Шари, вливаща се в езерото Чад. На североизток – с водосборния басейн на река Нил. На изток – с водосборните басейни на река Руфиджи, вливаща се в Индийския океан и с други реки вливащи в безотточните солени езера Еяси и Руква. На юг – с водосборния басейн на река Замбези, вливаща се в Индийския океан. На югозапад – с водосборните басейни на река Куанза (Кванза) и други по-малки, вливащи се в Атлантическия океан.
Към водосборния басейн на река Конго принадлежат и няколко големи арикански езера: Танганика и Киву в системата на река Лукуга; Бангвеулу и Мверу в системата на река Лувуа; Маи-Ндомбе в системата на река Касаи; Тумба (оттича се непосредствено в Конго чрез протока Иребу).[3]
Участък | Разклонения | Приток | Точка на вливане | Дължина (km) | Площ (km²) | Дебит (m³/s) | Посока на оттичане | |||||
Луалаба (от извора до Кисангани) | л | – | Лубуди | Луалаба | ДРК | |||||||
– | д | Луфира[4] | Луалаба | 630 | ДРК | |||||||
л | – | Ловои | Луалаба | ДРК | ||||||||
– | д | Калуменгонго | Луалаба | ДРК | ||||||||
– | д | Система Лувуа—Лупула—Чамбеши[5] | Луалаба | 1400 | 296 600 | 280 | ДРК | |||||
– | д | – | Лувуа—Лупула—Чамбеши | Луалаба | 350 | 296 600 | 280 | Замбия и ДРК | ||||
– | – | – | ез. Мверу | Лувуа | 90 | Замбия и ДРК | ||||||
– | – | – | Лупула | ез. Мверу | 560 | Замбия и ДРК | ||||||
– | – | – | Чамбеши | Луапула | 480 | Замбия | ||||||
л | – | Лувиджо | Луалаба | ДРК | ||||||||
– | д | Система Лукуга-ез. Танганика-Рузизи-ез. Киву[6] | Луалаба | 910 | ДРК, Танзания, Бурунди, Руанда | |||||||
– | д | – | Система Лукуга-Ниембе[7] | Lualaba | 560 | 270 900 | 271 | ДРК, Танзания, Бурунди, Руанда | ||||
– | д | – | Лукуга | Lualaba | 350 | 270 900 | 271 | ДРК | ||||
– | – | – | Лукуга | Лукуга | ДРК | |||||||
– | – | – | Ниембе | Ниембе | ДРК | |||||||
– | – | – | ез. Танганика | Лукуга | 350[7] | ДРК, Танзания, Замбия, Бурунди | ||||||
– | – | – | Рузизи | ез. Танганика | 117 | ДРК, Бурунди, Руанда | ||||||
– | – | – | ез. Киву | Río Ruzizi | 89 | ДРК, Руанда | ||||||
– | – | – | Малагараси | ез. Танганика | 475 | 130 000 | Бурунди, танзания | |||||
– | д | Луама | Луалаба | ДРК | ||||||||
– | д | Елила | Луалаба | 400 | ДРК | |||||||
л | – | Касуку | Луалаба | ДРК | ||||||||
– | д | Улинди | Луалаба | 450 | ДРК | |||||||
– | – | – | Лугулу | Улинди | 560 | ДРК | ||||||
– | д | Лова | Луалаба | 390 | ДРК | |||||||
– | – | – | Лубуту | Лова | ДРК | |||||||
– | – | – | Оку | Лова | ДРК | |||||||
– | – | – | Осо | Лова | ДРК | |||||||
– | – | – | Лука | Лова | ДРК | |||||||
– | д | Маико | Луалаба | ДРК | ||||||||
– | д | Линди | Луалаба | 515 | ДРК | |||||||
– | – | – | Чопо | Линди | ДРК | |||||||
Средно Конго (от Кисангани до Мбандака) | л | – | Ломами | Конго | 1500 | 95 830 | 837 | ДРК | ||||
– | д | Арувими (в горното течение Итури)[8] | Конго | 1287 | ДРК | |||||||
– | – | – | Лулу | Арувими | ДРК | |||||||
– | – | – | Непоко | Арувими | ДРК | |||||||
– | – | – | Итури | Арувими | 1030 | ДРК | ||||||
– | – | – | Епулу | Итури | ДРК | |||||||
– | – | – | Ибина | Итури | ДРК | |||||||
– | – | – | Шари | Итури | ДРК | |||||||
– | д | Итимбири (в горното течение Руби)[9] | Конго | 535 | ДРК | |||||||
– | – | – | Теле | Итимбири | ДРК | |||||||
– | – | – | Ликати | Итимбири | ДРК | |||||||
– | д | Монгала (в горното течение Ебола) | Конго | 510 | ||||||||
– | – | – | Дуа | Монгала | 225 | ДРК | ||||||
– | – | – | Ебола | Монгала | 225 | ДРК | ||||||
л | – | Лулонга (в горното течение Маринга) | Конго | 705 | ||||||||
– | – | – | Лопори | Лулонга | 470 | ДРК | ||||||
– | – | – | Маринга | Лулонга | 515 | ДРК | ||||||
л | – | Икелемба | Конго | ДРК | ||||||||
Долно Конго (от Мбандака до Бразавил/Киншаса) | л | – | Руки-Чуапа | Конго | 1025 | ДРК | ||||||
– | – | – | Чуапа | Руки | 925 | ДРК | ||||||
– | – | – | Салонга | RЧуапа | ДРК | |||||||
– | – | – | Енге | Салонга | ДРК | |||||||
– | – | – | Ломела | Чуапа | 560 | ДРК | ||||||
– | – | – | Момбойо-Луилака | Руки | 535 | ДРК | ||||||
– | – | – | Локоло | Момбойо | ДРК | |||||||
– | – | – | л. Луиле | Момбойо | ДРК | |||||||
– | – | – | Луилака | Момбойо | RDC | |||||||
– | д | Убанги | Конго | 2272 | ДРК, Република Конго (РК), ЦАР | |||||||
– | – | – | Гири | Убанги | ДРК | |||||||
– | – | – | Луа | Убанги | ДРК | |||||||
– | – | – | Лобае | Убанги | 520 | 36 970 | 321 | РК, ЦАР | ||||
– | – | – | Мбаере | Лобае | РК, ЦАР | |||||||
– | – | – | Вака | Убанги | 550 | ЦАР | ||||||
– | – | – | Кото | Убанги | 660 | 78400 | 447 | ЦАР | ||||
– | – | – | Мбому | Убанги | 800 | ДРК, ЦАР | ||||||
– | – | – | Мбари | Мбому | ЦАР | |||||||
– | – | – | Чинко | бому | 420 | 52 308 | 397 | ЦАР | ||||
– | – | – | Вара | Мбому | ЦАР | |||||||
– | – | – | Уеле | Убанги | 1150 | ДРК | ||||||
– | – | – | Уере | Уеле | ДРК | |||||||
– | – | – | Бомоканди | Уеле | ДРК | |||||||
– | – | – | Кибали | Уеле | ДРК | |||||||
– | д | Санга | Конго | 790 | 213 400 | 2471 | РК, Камерун, ЦАР | |||||
– | – | – | Нгоко | Санга | РК, Камерун | |||||||
– | – | – | Мумба | Нгоко | Камерун | |||||||
– | – | – | Джа | Нгоко | 720 | 80 000 | 800 | РК, Камерун | ||||
– | – | – | Кадеи | Санга | ЦАР, Камерун | |||||||
– | – | – | Мамбере | Кадеи | ЦАР | |||||||
– | д | Ликуала | Конго | РК | ||||||||
– | – | – | Кую | Ликуала | РК | |||||||
– | – | – | Ленгуе | Ликуала | РК | |||||||
– | – | – | Мамбили | Ликуала | РК | |||||||
– | д | Алима | Конго | РК | ||||||||
– | – | – | Мпама | Алима | РК | |||||||
л | – | Локоро | Конго | ДРК | ||||||||
– | д | Нкени | Конго | РК | ||||||||
– | д | Лефини | Конго | РК | ||||||||
л | – | Касаи | Конго | ДРК, Ангола | ||||||||
– | – | – | Фими-Лукение[10] | Касаи | ДРК | |||||||
– | – | – | Кванго | Касаи | 1100 | RDC | ||||||
– | – | – | Вамба | Кванго | ДРК, Ангола | |||||||
– | – | – | Бакали | Вамба | ДРК | |||||||
– | – | – | Квилу | Кванго | ДРК, Ангола | |||||||
– | – | – | Инзиа | Квилу | ДРК | |||||||
– | – | – | Луе | Инзиа | ДРК | |||||||
– | – | – | Квенге | Квилу | ДРК, Ангола | |||||||
– | – | – | Лучима | Квилу | ДРК | |||||||
– | – | – | Лубало | Квилу | ДРК, Ангола | |||||||
– | – | – | Луанге | Касаи | 1150 | ДРК, Ангола | ||||||
– | – | – | Луеле | Луанге | ДРК, Ангола | |||||||
– | – | – | Санкуру | Касаи | 1150 | ДРК | ||||||
– | – | – | Лубефу | Санкуру | ДРК | |||||||
– | – | – | Лубиланджи | Санкуру | ДРК | |||||||
– | – | – | Луилу | Лубиланджи | ДРК | |||||||
– | – | – | Луби | Лубиланджи | ДРК | |||||||
– | – | – | Луембе | Лубиланджи | ДРК | |||||||
– | – | – | Мбужи-Мае | Лубиланджи | ДРК | |||||||
– | – | – | Лубиши | Лубиланджи | ДРК | |||||||
– | – | – | Лулуа | Касаи | ДРК | |||||||
– | – | – | Ловуа | Касаи | ДРК, Ангола | |||||||
– | – | – | Чикапа | Касаи | ДРК, Ангола | |||||||
– | – | – | Луашимо | Касаи | ДРК, Ангола | |||||||
– | – | – | Лубембе | Касаи | ДРК, ангола | |||||||
– | – | – | Чиумбе | Лубембе | ДРК, Ангола | |||||||
– | – | – | Луета | Касаи | ДРК | |||||||
л | – | Нселе | Конго | ДРК | ||||||||
Най-долно Конго (от Бразавил/Киншаса до устието) | л | – | Инкиси | Конго | 400 | ДРК, Ангола | ||||||
л | – | Мпозо | Конго | ДРК, Ангола | ||||||||
Във форчмирането на оттока на реките от басейна на Конго преобладаваща роля играе обилното дъждовно подхранване. Болшинството от притоците на Конго се характеризират с преобладаващо есенно пълноводие. В притоците, чиито водосборни басейни са в Северното полукълбо максималното ниво на водата се наблюдава от септември до ноември, а в Южното – през април и май. Априлско-майския максимум на оттока е характерен и за горното течение на Конго (река Луалаба). В средното и, особоно в долното течение на реката сезонните колебания на оттока в зачителна степен са заличени предвид различното време на настъпването на пълноводието на нейните притоци. От всички големи реки на Земята Конго се отличава с най-голямата си естествена урегулираност[11]. В годишния ход на нивото на водата, отчетливо са изразени две покачвания и две спадания. В средното течение на Конго покачването на нивото, съответства на есенния максимум на оттока на Луалаба, през май и юни и има второстепенен характер, а основното покачване е през ноември и декември под влияние на пълноводието на северните притоци. В долното течение на Конго основното покачване на нивото е през ноември и декември, а по-слабото – през април и май и е свързано основно с есенния максимум на оттока на река Касаи. Средният годиешен отток в долното течение (при град Бома) е 41 000 m³/s, максималният е през декември – 60 000 m³/s, а минималният през юли – 29 000 m³/s. Абсолютните крайни показатели са съответно 23 000 и 75 000 m³/s. Средният годишен отток се равнява на 1230 km³ (по други данни, 1453 km³). Огромната маса вода, пренасяна от Конго в океана я опреснява на 75 km от брега. Твърдият отток (наносите) в устието на реката е около 50 млн. т годишно.[3]
Басейнът на река Конго притежава едно от най-големите разнообразия на растителен и животински свят в света. По-голямата част от района е покрита с гъсти екваториални гори, които са много слабо изследвани. Това е така, защото работата на изследователите тук силно се ограничава от естествената труднодостъпност, както и от нестабилната политическа обстановка, най-вече в Демократична република Конго, на чиято територия се намира по-голямата част от водосборния басейн.
В басейна на Конго са установени над 1700 вида птици, повече от 400 вида бозайници, множество влечуги, земноводни и насекоми. Много от растенията и животните тук все още не са познати на науката. Характерни обитатели са множеството маймуни, сред които горилата и шимпанзето, най-близките съвременни родственици на човека, а също слонове, леопард, папагали, редките окапи, птици носорози, гигантски змии, като някои видове боа и питон, достигащи дължина до 9 метра, а също и много силно отровни змии, като кобрите и мамбата. Тук се срещат и най-големите жаби в света, а също хамелеони и варани. Конго е дом и на най-големите и опасни мравки в света, като някои видове нападат дори дребни влечуги и бозайници.
Сред все още непознатите животински видове вероятно има множество насекоми. Френски биолози откриха непознати видове в джунглата на Конго, сред които и една гигантска нощна пеперуда с размах на крилата над 30 cm. Предвид факта, че Конго е много слабо проучен район и много малко от живеещите там растения и животни са познати на науката, някои биолози считат, че екваториалните гори на Конго са с най-голямото биоразнообразие на планетата, което може да надмине дори това на горите в басейна на Амазонка.
Голямото пълноводие на реките от сисмета на Конго и значителният наклон на техните течения определят наличието на колосалните запаси от хидроенергия, по величината на която басейнът на Конга заема 1-во място сред речните басейни на Земята. Потенциалната мощност на реките от басейна на реката при средни водни количества се оценяват на 132 Гвт, а пълната потенциална мощност на 390 Гвт. В момента се използват под 1 Гвт. По нейното горно течение са изградени два хидровъзела: Делкомюн (108 Мвт) и Ле Маринел (258 Мвт), а в долното течение на левия ѝ приток Инкиси – Зангоанга.[3]
Общата дължина на плавателните участъци по реките и езерата от басейна на Конго са около 20 000 km. Болшинството от ддостъпните за корабоплаване участъци на реките са съсредоточени в падината Конго, където те образуват единнна разклонена система от водни пътища, която обаче, е отделена от океана от водопадите Ливингстън в долното течение на реката. Самата река Конго има 4 главни плавателни уастъка: Букама – Конголо (645 km), Кинду – Убунду (300 km), Кисангани – Киншаса (1742 km) и от Матади до устието (138 km). Последният участък е достъпен и за океански съдове. Плавателните участъци на Конго са свързани помежду си с железопътни линии. Главните речни и езерни пристанища в басейна Конго са: по самата река – Киншаса, Бразавил, Мбандака, Кисангани, Убунду, Кинду, Конголо, Кабало, Букама; на река Убанги – Банги; на река Касаи – Илебо (Порт Франки); на езерото Танганика – Калима, Кигома, Бужумбура; на езерото Киву – Букаву. В най-долното течение на Конго са разположени морските пристанища Матади (с аванпорта Анго-Анго), Бома, Банана. Реките и езерата от басейна на реката са богати на риба (около 1000 вида), много от които имат промишлено значение: нилски костур, тилапия, барбел, тигрова риба, сладководна селда и др.[3]
Първият европеец, видял река Конго, е португалският мореплавател Диего Као през 1482 година (по други данни – през 1484 г.). Той проучва района на устието, а вътрешността остава напълно непозната за европейците, поради трудната си достъпност. През 1871 година английският пътешественик Дейвид Ливингстън достига горното течение на Конго, но поради опасенията от неизвестността и от срещите с местните племена в джунглите, той прекратява изследванията си. По-голям успех има експедицията на Хенри Мортън Стенли, която със съдействието на белгийския крал Леополд II проучва района от 1876 до 1889 година, като през 1885 година по-голямата част от басейна на Конго, днешната Демократична република Конго, става владение на Леополд II под името Свободна държава Конго. Друг изследовател, проучвал Конго, е французинът Пиер дьо Браза през 1875 година.[3]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.