френска актриса From Wikipedia, the free encyclopedia
Катрин Деньов[2] (на френски: Catherine Deneuve, [katʁin dəˈnœv]) е френска актриса. [3]
Катрин Деньов Catherine Deneuve | |
френска актриса | |
![]() Катрин Деньов (1995) | |
Родена |
22 октомври 1943 г.
|
---|---|
Националност | ![]() |
Актьорска кариера | |
Активност | 1957 – днес |
Семейство | |
Баща | Морис Дорлеак |
Майка | Рене Симоно |
Братя/сестри | Франсоаз Дорлеак |
Съпруг | Дейвид Бейли (1965 – 1972; развод) |
Партньор | Роже Вадим (1961 – 1964) Марчело Мастрояни (1971 – 1975) Хю Джонсън (1982 – 1983) Пиер Лескюр (1984 – 1991) |
Деца | Кристиан Вадим Киара Мастрояни |
Уебсайт | |
Катрин Деньов в Общомедия |
Намира признание главно с ролите си на дистанцирана и мистериозна красавица във филми като „Отвращение“ (1965) и „Прекрасен ден“ (1967).
Катрин Деньов има над 120 роли, но винаги ще остане „Дневната красавица“ за ценителите на киното - по името на шедьовъра на Луис Бунюел [4], в който играе.
Катрин Деньов печели националната филмова награда на Франция „Сезар“ за участието си в „Последното метро“ („The last metro“ – 1980), както и за ролята си в шедьовъра „Индокитай“ (1993), за която е номинирана и за „Оскар“ за най-добра актриса. Деньов участва и в седем англоезични филма, най-значимият от които е култовият „Гладът“ („The Hunger“ – 1983). През 2008 г. тя участва в своя 100-тен филм – „Коледна приказка“ („Un conte de Noël“).
Катрин Деньов е родена на 22 октомври 1943 г. в Париж в семейството на актьорите Морис Дорлеак и Рене Симоно (родена Жана Рене Деньов).
Деньов дебютира едва на тринайсет във филма „Ученички“ („Les Collégiennes“ – 1957), където тя е представена като Катрин Дорлеак (Catherine Dorléac). По време на работата си в киното тя приема моминската фамилия на майка си за своя – Деньов (Deneuve), и я използва с цел да се разграничи от по-възрастната си сестра, Франсоаз Дорлеак, по-известната в този момент, която гради кариера с бащиното си име.
Филмът, който носи популярност на Катрин Деньов, е мюзикълът на Жак Деми от 1964 г. „Шербурските чадъри“, който я извежда до нови водещи роли в класическия съспенс на Роман Полански – „Отблъскване“ („Repulsion“ – 1965), във филма на Луис Бунюел – „Красавицата на деня“ („Belle de jour“ – 1967), и като буржоазна домакиня, която постига своето сексуално удовлетворение, работейки в парижки бордей, отново във филм на Полански.
Двукратно (през 1963 и 1965 г.) позира гола за списание „Плейбой“. От 1969 до 1977 г. е лице на парфюма „Шанел № 5“ за рекламните кампании на фирмата в САЩ. Участва и в рекламите на продукти на Ив Сен Лоран (1993), „Л'Ореал“ (2001), „M•A•C“ (2006). Има свой собствен парфюм – „Деньов“ (1986).
Катрин Деньов е женена само веднъж – за фотографа Дейвид Бейли (от 1965 до 1972). Има две деца: от съжителството си с режисьора Роже Вадим има син, Кристиан Вадим, а от актьора Марчело Мастрояни има дъщеря, Киара Мастрояни. Има петима внуци. Съжителствала е също с режисьора Хю Джонсън (от 1982 до 1983) и с журналиста Пиер Лескюр (от 1984 до 1991).
година | филм | оригинално заглавие | роля | режисьор |
---|---|---|---|---|
1957 | Колежанките | Les Collégiennes | Голямата | Андре Юнебел |
1960 | Затворете вратата | Les Portes claquent | Дани | Мишел Фермо / Жак Потрено |
1964 | Шербурските чадъри | Les Parapluies de Cherbourg | Женевиев Емери | Жак Деми |
1965 | Отвращение | Repulsion | Карол | Роман Полански |
1966 | Животът на замъка | La Vie de château | Мари | Жан-Пол Рапно |
1967 | Госпожиците от Рошфор | Les Demoiselles de Rochefort | Делфин Гарние | Жак Деми |
1967 | Дневна красавица | Belle de jour | Северина Серизи (Дневната Красавица) | Луис Бунюел |
1968 | Бенжамен | Benjamin ou les Mémoires d'un puceau | Ан де Клеси (Бенжамен) | Мишел Девил |
1968 | Манон 70 | Manon 70 | Манон | Жан Аурел |
1968 | Майерлинг | Mayerling | Мария Вецера | Терънс Йънг |
1969 | Сирената от Мисисипи | La Sirène du Mississipi | Жули Русе / Марион Вергано (Бердамо) | Франсоа Трюфо |
1970 | Тристана | Tristana | Тристана | Луис Бунюел |
1970 | Магарешка кожа | Peau d’ane | Принцеса / „Магарешка кожа“ | Жак Деми |
1971 | Това се случва само на другите | Ça n’arrive qu’aux autres | Катрин | Надин Трентинян |
1972 | Ченге | Un flic | Кети | Жан-Пиер Мелвил |
1977 | Изгубена душа | Anima persa | Елиза Щолц | Дино Ризи |
1978 | Парите на другите | L' Argent Des Autres | Сесил Рание | Кристиан де Шалонж |
1980 | Последното метро | Le Dernier Metro | Марион Щайнер | Франсоа Трюфо |
1980 | Обичам ви | Je vous aime | Алиса | Клод Бери |
1981 | Избор на оръжие | Le Choix des armes | Никол | Ален Корно |
1983 | Глад | The Hunger | Мириам Блейлок | Тони Скот |
1984 | Сладко удоволствие | Le Bon Plaisir | Клеър Деспрес | Франсис Жиро |
1984 | Форт Саган | Fort Saganne | Луиза | Ален Корно |
1988 | Странно място за срещи | Drôle d’endroit pour une rencontre | Франс | Франсоа Дюпейрон |
1992 | Индокитай | Indochine | Елиане | Режис Варние |
1993 | Моят любим сезон | Ma saison préférée | Емили | Андре Тешине |
1994 | Игра на шах | La partie d’echecs | Маркиза | Ив Ханчар |
1996 | Крадците | Les Voleurs | Мари Леблан | Андре Тешине |
1997 | Генеалогии на едно престъпление | Généalogies d’un crime | Жана / Соланж | Раул Руис |
1998 | Площад „Вандом“ | Place Vendôme | Мариана Маливер | Никол Гарсия |
1999 | Вятърът на нощта | Le vent de la nuit | Хелене | Филип Гарел |
1999 | Пола X | Pola X | Мари | Леос Каракс |
1999 | Преоткрито време | Le Temps retrouvé | Одета де Креси | Раул Руис |
1999 | Изток - Запад | Est – Ouest | Габриел Девеле, актриса | Режис Верние |
2000 | Танцьорка в мрака | Dancer in the Dark | Кати | Ларс фон Триер |
2001 | Мускетарят | The Musketeer | Кралицата | Пи́тър Хайамс |
2002 | 8 жени | 8 femmes | Габи, жена на Марсел | Франсоа Озон |
2002 | Близо до рая | Au plus pres du paradis | Фанете | Тони Маршал |
2004 | Принцеса Мари | Princesse Marie | Принцеса Мари Бонапарт | Беноа Жако |
2008 | Коледна приказка | Un conte de Noël | Жунона | Арно Деплешен |
2011 | Възлюбените | Les bien-aimés | Мадлен | Кристоф Оноре |
2014 | В двора | Dans la cour | Матилда | Пиер Салвадори |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.