From Wikipedia, the free encyclopedia
Послание на св. ап. Павла до Филипяни е библейска книга, осемнадесета в Новия завет. Авторството на книгата се приписва на апостол Павел, а Тимотей Ефески като съавтор и представлява специално послание до християнската църква във Филипи. Павел, Тимотей и Сила (и вероятно Лука) посещават Филипи в Македония по време на второто благовестническо пътуване на Павел от Антиохия, което се случва между 49-та и 51 година. В Деяния на светите апостоли Павел и Сила са обвинени, че внасят смут в града.
Послание към филипяните | |
Επιστολή προς Φιλιππησίους | |
![]() | |
Автор | Павел |
---|---|
Създаден | около 63 година |
Поредица | Нов Завет |
Предходна | Послание към ефесяните |
Следваща | Послание към колосяните |
Послание към филипяните в Общомедия |
Посланието най-вероятно е писано в Рим по време на първото заточение в затвор на Павел около 63 година. Повод за написването са самите християни във Филипи, които след като научават, че техният учител е хвърлен в затвора, му изпращат парична помощ по своя съгражданин Епафродит. Втората причина е и появата на лъжеучители в града.
От 60-те години на XX век се появява общ консенсус сред библейските учени, че посланието не е написано като едно цяло писмо, а е по-скоро компилация от фрагменти от три отделни писма на Павел до църквата във Филипи.[1][2]
В началото Павел говори за своята мисия в живота, която е тясно свързана с делото на благовестието за Иисус Христос.[Филип. 1:12 – 26] Авторът насърчава филипяните да запазят единството на вярата си и говори за своите проповеднически планове.[Филип. 2:19 – 30]
Глава 2 от посланието съдържа известна поема, описваща природата на Христос и неговия акт на изкупление. Поемата за Христос е важна, защото силно подсказва, че е имало много ранни християни, които са разбирали Исус като предварително съществуващо небесно същество, което е избрало да приеме човешка форма, а не човек, който по-късно е бил издигнат до божествен статус.[3]
В третата глава се говори за лъжеучителите, които проповядват грешни вярвания, и за опасността от тях. В четвърта глава Павел се обръща директно към някои от членовете на църквата във Филипи и благодари за получената подкрепа.
Посланието се отличава от други с това, че вярващите биват насърчавани да се радват и че радостта от вярата в Иисус Христос е необходима въпреки всички трудности.[Филип. 4:4]