български скулптор From Wikipedia, the free encyclopedia
Александър Николаев Хайтов е български скулптор.
Александър Хайтов | |
български скулптор | |
Роден | Александър Николов Хайтов
|
---|---|
Националност | ![]() |
Учил в | Национална художествена академия |
Работил | скулптор |
Кариера в изкуството | |
Академия | Национална художествена академия |
Учители | проф. Димитър Даскалов |
Направление | скулптура |
Известни творби | паметник на Николай Хайтов в Смолян, паметник на Добри Войников в Шумен, паметник на Вили Казасян в Банско, мемориал на жертвите от атентата на гара Буново, паметник на цар Самуил в София, паметник на цар Иван Срацимир във Видин |
Семейство | |
Баща | Николай Хайтов |
Роден е на 4 юли 1954 г. в София, син е на писателя Николай Хайтов. Преводачката Жени Божилова му е мащеха. Завършва Художествената гимназия в София, след което следва в Националната художествена академия, специалност скулптура в класа на проф. Димитър Даскалов. Ученик е на проф. Величко Минеков и проф. Секул Крумов. Завършва през 1981 година.[1]
Работи в жанровете рисунка, портрет, малка пластика и релеф.[1]
Започва работа като учител в Художествената гимназия в Смолян. Взема участие във всички общи художествени изложби от 1982 до 1989 г. За период от 9 години е директор на „Пластика СБХ“ в София.[2] Според Бяла книга НА СБХ, с протокол № 47 от 19 ноември 2004 г., УС на СБХ освобождава Ал. Хайтов като управител на „Пластика СБХ“ и възлага на ТФ да определи комисия за приемане на документацията на фирмата. На заседание на УС от 22 декември 2004 г., с протокол № 50, въз основа на констатациите от КК, се взима решение за изключването на Ал. Хайтов от членство в СБХ и завеждане на иск срещу него за търсене на имуществена отговорност според НК.
Александър Хайтов е автор на скулптурни композиции и пластики. По-известни сред тях са паметникът на Николай Хайтов в Смолян[3], паметникът на Добри Войников в Шумен[4], паметникът на Вили Казасян в Банско[5], мемориалът на жертвите от атентата на гара Буново[6], паметникът на цар Самуил[7] в София[8], паметникът на цар Иван Срацимир във Видин[9], паметникът на ген. Иван Колев в Добрич[10].
Творби на Хайтов има в Националната художествена галерия, Софийската градска художествена галерия, художествените галерии в Пловдив, Смолян, Стара Загора, Шумен, както и частни сбирки в България и чужбина.
Член е на Националния политически съвет на ПП „Национален фронт за спасение на България“.[11]
През 2013 г. съди писателя Петър Величков за това, че е обвинил баща му в кражбата на ръкописи от дома на покойната Яна Язова и в опит да си присвои авторството на нейния роман „Левски“. Гражданско дело №11652/2013 г. е прекратено в полза на ответника Петър Величков.[12]
За творчеството си Хайтов е носител на различни награди, сред които:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.