![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6e/Self_driving_Uber_prototype_in_San_Francisco.jpg/640px-Self_driving_Uber_prototype_in_San_Francisco.jpg&w=640&q=50)
Юбер
Компания предлагаща услуги за превоз и споделено пътуване. / From Wikipedia, the free encyclopedia
„Юбер“[3][4][5][6] (на английски: Uber, /uːbə(r)/, произнася се „Убър“[7]) е технологична компания със седалище в Сан Франциско, Калифорния, създала едноименно мобилно приложение за споделено пътуване, която работи в много градове на няколко страни. Фирмата използва смартфон приложение за получаване на заявките за превозване и след това изпраща тези заявки до своите водачи (софтуерното приложение на „Убър“ изисква потребителите и шофьорите да имат смартфон). Пътниците използват приложението, за да заявят превоза и да следят местоположението на запазения за тях автомобил. Заплащането става чрез кредитна или дебитна карта на пътника. В повечето страни 80% от заплатената сума взема шофьорът и 20% са за „Убър“. Към август 2016 г. услуга е достъпна в 66 страни и 507 града по целия свят, включително и в София.[8] Услугата „Убър“ се оценява на повече от 40 милиарда щатски долара.
Убър Uber Technologies Inc. | |
![]() лого на компанията | |
![]() Прототип на самоуправляващ се автомобил на компанията, Сан Франциско, 2016 г. | |
Тип | Частна компания |
---|---|
Индустрия | транспорт, информационни технологии |
Основаване | март 2009 г. |
Основател | Гарет Кемп (Garrett Camp), Травис Каланик |
Седалище | Сан Франциско, САЩ |
Изпълнителен директор | Травис Каланик |
Служители | 12 000[1] |
Продукти | мобилно приложение за наемане на такси |
Услуги | таксиметрови услуги |
Годишни приходи | 31,877 млрд. щ.д. (2022 г.)[2] |
Чиста печалба | −9,141 млрд. щ.д. (2022 г.)[2] |
Уебсайт | uber.com |
Убър в Общомедия |
При създаването си „Убър“ предлага наемане само на напълно луксозни автомобили (напр. Lincoln Town Car, Cadillac Escalade, BMW серия 7, Mercedes-Benz S550), като нарича основната си услуга „UberBlack“, по подобие на „черните коли“ („black cars“) на частните транспортни услуги в Ню Йорк. През 2012 г. компанията стартира своята програма „UberX“, която разширява услугата, като допуска наемането на всеки квалифициран водач с превозно средство в приемливо техническо състояние. Като използва умело липсата на регулация на дадени пазари, „Убър“ успява да предложи по-ниски такси за превоз, така че услугата става изключително конкурентна на традиционните таксиметрови услуги, като същевременно разширява претенциите на „Убър“ към по-голяма част от пазара.
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fb/Uber%27s_legal_issues_2015-02-06.jpg/640px-Uber%27s_legal_issues_2015-02-06.jpg)
„Убър“ е обект на продължаващи протести от таксиметрови шофьори, таксиметрови компании и някои правителства, които смятат, че тя извършва незаконни таксиметрови услуги, прилага нечестни бизнес практики и компрометира безопасността на пътниците. Към декември 2014 г. протести са организирани в Германия, Индия, Тайланд, Испания, Франция, Англия, също и в други страни, като са документирани и инциденти, свързани с пътници. „Убър“ е забранена напр. в Испания и в два града в Индия през декември 2014 г., а от 2019 г. и в България. Подължава да участва в спорове с различни държавни органи, включително тези на САЩ и Австралия.