Третото правителство на Каравелов е дванадесето правителство на Княжество България, назначено с прокламация „Към българския народ“ от 12 август 1886 г.[1]
Правителство на Петко Каравелов | ||||
![]() | ||||
Общи | ||||
---|---|---|---|---|
Държавен глава | няма | |||
Председател | Петко Каравелов | |||
Сформиране | 12 август 1886 | |||
Разпускане | 16 август 1886 | |||
Първоначален състав | ||||
Коалиция | ЛП, ЛП (радослависти), КП и Народна партия | |||
Министри | 6 | |||
~ мъже | 6 | |||
~ жени | 0 | |||
|
Второто временно правителство учредено три дни след детронирането на княз Александър I Батенберг с цел разрешаване политическата криза в страната управлява до 16 август 1886 г., след което е заменено от първото правителство на Васил Радославов.[2]
Датите са по Юлианския календар (стар стил), освен ако не е указано иначе.
Политика
През август 1886 г. в София в отсъствието на детронаторите е образувано правителство начело с Петко Каравелов. Два дни по-късно, след като е предотвратена опасността от гражданска война, Стефан Стамболов изпраща телеграма до княз Батенберг, намиращ се по това време в Австро-Унгария, с която го кани отново да заеме престола. Част от войсковите единици, участвали в бунта, са разформировани, а офицерите – разжалвани или дадени на съд.[2]
Поради рзногласия при оценката на вътрешнополитическото положение между ръководителите на контрапреврата и правителството Каравелов подава оставка.[2]
Съставяне
Кабинетът, оглавен от Петко Каравелов, е образуван от представители на различни политически сили, обединени около идеята за предотвратяване на гражданска война и преодоляване на политическата криза.
Кабинет
Сформира се от следните 6 министри и един председател.[2]
В краткия си период на водене не са правени промени.
Събития
- 9 август 1886 – образувано е правителство в резултат на споразумение с офицерите, извършили преврата. В замяна на отказа им от властта Каравелов обещава на тях и на дипломатическия представител на Русия да не допусне завръщане на изгонения от България княз.[3] Това го противопоставя на ръководителите на контрапреврата в Търново и Пловдив, Стефан Стамболов и Сава Муткуров.
- 12 август 1886 – след безуспешни преговори Каравелов подава оставка, като изтегля подчинените си войски от София и предотвратява въоръжен сблъсък между привържениците и противниците на Батенберг.[4]
Вижте също
Литература
- Радев, Симеон. Строителите на съвременна България. Том 2. София, Български писател, 1990. Посетен на 18 април 2015.
- Ташев, Ташо. Министрите на България 1879 – 1999. София, АИ „Проф. Марин Дринов“/Изд. на МО, 1999. ISBN 978-954-430-603-8/ISBN 978-954-509-191-9.
Бележки
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.