островна държава в Индийския океан From Wikipedia, the free encyclopedia
Република Мавриций (на френски: Maurice; на английски: Mauritius) е островна държава в югозападната част на Индийски океан, на около 900 km източно от най-големия африкански остров Мадагаскар. Освен остров Мавриций, републиката включва островите Св. Брендън, Родригес и Агалега.
Република Мавриций | |
Девиз: Stella Clavisque Maris Indici „Звезда и ключ на Индийския океан“ | |
Химн: Motherland | |
![]() Местоположение на Мавриций | |
География и население | |
---|---|
Площ | 2040 km² (на 169-о място) |
Води | 0,07% |
Климат | тропичен |
Столица | Порт Луи |
Най-голям град | Порт Луи |
Официален език | няма[б 1] |
Религия | 48,54% индуизъм 32,71% християнство 17,30% ислям 1,45% други религии |
Демоним | маврициец |
Население (2019) | 1 265 475 (на 158-о място) |
Население (2011) | 1 237 091 |
Гъстота на нас. | 620 души/km² (на 21-во място) |
Градско нас. | 40,8% (на 147-о място) |
Управление | |
Форма | унитарна парламентарна република |
Президент | Притвирайсинг Роопун |
Вицепрезидент | Еди Боасезон |
Организации | ООН, Африкански съюз |
Законодат. власт | Национално събрание |
История | |
Независимост | от Великобритания |
Конституция | 12 март 1968 г. |
Република | 12 март 1992 г. |
Икономика | |
БВП (ППС, 2022) | 31,720 млрд. щ.д.[1] (на 144-то място) |
БВП на човек (ППС) | 25 043 щ.д. (на 66-о място) |
БВП (ном., 2022) | 11,263 млрд. щ.д. (на 150-о място) |
БВП на човек (ном.) | 8892 щ.д. (на 101-во място) |
ИЧР (2021) | 0,802 (много висок) (на 64-то място) |
Джини (2017) | 36,8 (среден) |
Прод. на живота | 74,9 години (на 81-во място) |
Детска смъртност | 16,0/1000 (на 110-о място) |
Грамотност | 87,4% (на 120-о място) |
Валута | Маврицийска рупия (MUR) |
Други данни | |
Часова зона | MUT (UTC+4) |
Формат на датата | дд/мм/гггг |
Автомобилно движение | ляво |
Код по ISO | MU |
Интернет домейн | .mu |
Телефонен код | +230 |
ITU префикс | 3BA-3BZ |
Официален сайт | mauritius.net |
| |
Мавриций в Общомедия |
Населението на Мавриций е мултиетническо, мултикултурно и многоезично. Правителството на острова е съставено по модел на Уестминстърската парламентарна система, а страната се радва на силна демокрация, както и на икономическа и политическа свобода. Индексът на човешкото развитие на Мавриций е сред най-високите в Африка. Това е най-конкурентоспособната и една от най-развитите икономики в Африка.[2]
Страната разчита основно на производството, финансовите услуги, туризма и информационните и комуникационните технологии.[3] Правителството предоставя универсално здравеопазване, безплатно средно образование и безплатен обществен транспорт за ученици, пенсионери и инвалиди.[4]
Открит през 1507 г. от моряци от Португалия, остров Мавриций е известен с разнообразната си флора и фауна, с много ендемични видове. Той е бил дом на птицата додо (вид нелетящ гълъб) и на няколко други птичи вида, изчезнали в резултат човешка дейност, малко след заселването на хората (18. век).
Общата площ на островната държава е 2040 km², като включва големия едноименен остров (1865 km²), остров Родригес (104 km², на 580 km на изток), островите Каргадос-Карахос (Сен Брандон, на 400 km на североизток) и островите Агалега (на 1050 km на север). Дължината на бреговата линия е 280 km и е обградена с коралови рифове, които затрудняват подходите към островите.[5]
Цялата островна група е с вулканичен произход. Остров Мавриций е изграден от базалти, доломити и туфи. Релефът е хълмист и нископланински, особено в югозападната част, където се издига връх Питон (826 m). Централната част е платовидна, с височина до 600 m, а северната и източната е заета от тясна крайбрежна равнина. На остров Родригес максималната височина е 396 m.[5]
Климатът е тропичен, морски. Средната температура на най-топлия месец (февруари) е 26°С, а на най-хладния (август) от 14°С във вътрешните райони до 18,5°С по крайбрежието. Годишното количество на валежите е от 1500 – 2500 mm в крайбрежната равнина до 3500 – 5000 mm в централното плато и в планината на югозапад. Максимумът на валежите е предимно през лятото. От януари до март островите са подложени на ураганни ветрове (тайфуни). Реките са маловодни, а през сухия сезон напълно пресъхват. Най-голямата река на остров Мавриций е Гранд Ривър.[5]
Почвите са много плодородни, развити върху вулканични скали. Главният остров е покрит с гъсти тропически гори с ценни дървесни видове (черно дърво и др.). В миналото целият остров е бил покрит с гъсти гори, които в равнините и по-ниските части на планините са напълно унищожени, запазили са се само в планините и заемат 1/3 от територията на остров Мавриций. Фауната се отнася към Мадагаскарската подобласт на Етиопската зоогеографска област, отличава се със своето многообразие и е ендемична (слонски костенурки и др.). Особено многочислен е птичият свят.[5]
Макар че е открит от португалци още в началото на 16. век и въпреки опитите за колонизация от 1598 г. до 1710 г. от страна на Нидерландия, първото по-трайно присъствие на хора там започва около 1715 г. Тогава там идват французи, които го преименуват на Ил дьо Франс (на френски: Île de France), т.е. Френски остров. Франция официално предава Мавриций на Великобритания по силата на Парижкия договор от 30 май 1814 г. Британската колония съставлява само главния остров, заедно с Родригес, Св. Брендън, Тромлен и островите Чагос, докато Сейшелите стават отделна колония през 1906 г.[6]
През 1965 г., три години преди обявяването на независимостта на Мавриций, Великобритания отделя архипелага Чагос от територията на Мавриций и го включва към Британската индоокеанска територия.[7] Суверенитетът на Чагос е оспорван между Мавриций и Великобритания. През февруари 2019 г. Международният съд на ООН нарежда на Великобритания да върне архипелага Чагос на Мавриций възможно най-скоро.
Суверенитетът на Тромлен е оспорван между Мавриций и Франция, тъй като той е един от островите, които не са изрично споменати в Парижкия договор.[8]
Остров Мавриций е разделен на 9 окръга:
Един остров и две островни групи са зависими територии, принадлежащи на Мавриций. Това са:
Населението на Република Мавриций е общо 1 288 000 души (2009). Етническият състав на населението е разнообразен. Доминират индомаврицийците (68%), потомци на индийски наемни работници, докарани насила на островите през XIX в. Втората по големина етническа група (27%) е със смесен произход – маврицийци-креоли. Официален език няма; най-разпространен е английският, други езици: френски, маврицийски креолски, бихари, хинди, тамилски. Основните религии са индуизъм (48,5%), християнство (католици), ислям (сунити).
След като става независима държава от Великобритания през 1968 г., Мавриций се развива от икономика с ниски доходи от селското стопанство към разнообразна икономика със средни доходи, която се основава на туризма, текстилите, захарта и финансовите услуги. Икономическата история на Мавриций е наричана „чудото Мавриций“ и „успехът на Африка“.[9]
През последните години информационните и комуникационните технологии, морската храна, развиването на собствеността, здравеопазването, възобновяемите източници на енергия и образованието се открояват като важни сектори, привличайки значителни инвестиции както от страната, така и от чужбина.[10]
Мавриций не разполага с използваеми запаси от изкопаеми горива и разчита на петролни продукти, за да задоволява енергийните си нужди. Местните възобновяеми източници на енергия включват горива от биомаса, водна, слънчева и вятърна енергия.[11] Мавриций има една от най-големите изключителни икономически зони в света, а през 2012 г. правителството обявява намерението си да развива морска икономика.[12]
Мавриций се класира високо по отношение на икономическата конкурентоспособност, приятелския инвестиционен климат, доброто управление и свободната икономика.[13][14][15] БВП (по паритета на покупателната способност) на глава от населението е над 22 909 щатски долара към 2018 г. – един от най-високите в Африка.[13][14][15]
През 2019 г. Световната банка поставя Мавриций на 20-о място в света по лекота на правене на бизнес.[15][16] Според Министерството на външните работи на страната, основните препятствия са силната зависимост от малко промишлени сектори, голямото изтичане на мозъци, оскъдността на квалифицирана работна ръка, застаряването на населението и неефективните публични компании.[17]
Известен представител на фауната на острова е изчезналата птица додо.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.