From Wikipedia, the free encyclopedia
Арабската лига, известна още като Лига на арабските държави (на арабски جامعة الدول العربية), е международна организация на арабските държави.
Лига на арабските държави الجامعة العربية | |
![]() | |
Информация | |
---|---|
Основана | 22 март 1945 |
Седалище | Кайро, Египет |
Езици | арабски |
Ръководител | Набил ал-Араби |
Членове | 22 държави членки |
Сайт | www.lasportal.org |
Лига на арабските държави в Общомедия |
Това е регионална международна правителствена организация. Учредена е на 22 март 1945 г. Създадена от седемте независими тогава държави: Египет, Сирия, Ливан, Йордания, Ирак, Саудитска Арабия и Йемен. Целите на Лигата са най-вече политически, като страните-членки са по-скоро обединени от културни ценности, отколкото от географското си разположение.
Прилича на Организацията на американските държави, Съвета на Европа и бившата Организация за африканско единство (днес Африкански съюз) по това, че целите ѝ са предимно политически. Всяка една от тези организации може да бъде смятана за регионален вариант на ООН.
Различава се от някои други организации – като Европейския съюз например, тъй като не е постигнала значителен напредък в регионалната интеграция, а самата организация няма преки взаимоотношения с гражданите на страните-членки.
В устава на лигата е записано, че тя ще координира икономическите дела, включително търговските взаимоотношения; комуникациите; културните въпроси; националността, паспортите и визите; социалните въпроси; здравните въпроси. Уставът на Арабската лига също така забранява на всяка от страните-членки да използва сила срещу други страни-членки – член, който е пренебрегнат по време на Войната в Персийския залив през 1990 – 91 г.
Регионалната организация на арабския свят е създадена по предложение на Великобритания, отправено през 1942 г. в разгара на Втората световна война. Обединеното кралство желае да привлече на своя страна арабските държави като нейни съюзници срещу Третия райх. Налага се тезата, че осъществили някакъв вид обединение, арабските народи ще отстояват най-добре неговите собствени интереси.
Някои предпоставки, които довеждат до формирането на ЛАД:
Първоначално има няколко предложения за името на новата организация: Ирак предлага Арабски съюз, Либия – Арабски алианс, Египет – Арабска лига. Прието е предложението на Египет, което по-късно е променено на Лига на арабските държави.
Предварителният протокол за намерението за създаване на Лигата на арабските държави е подписан на 7 октомври 1944 г. в гр. Александрия (Египет) от официални представители на Сирия, Ирак, Ливан, Египет и Трансйордания (от 1946 г. – Йордания),[1] а договорът за създаване на Лига на арабските държави е подписан на 22 март 1945 г. в Кайро от ръководителите на гореизброените държави, към които се присъединява кралят на Саудитска Арабия Абдел Азис ибн Сауд.[2] На 5 май същата година към Лигата се присъединява и Северен Йемен.
Име | Държава | Година на назначаване | Напускане на поста |
---|---|---|---|
Абдел Рахман Азам | Египет | 1945 | 1952 |
Мохамед Абдел Халек Хасуна | Египет | 1952 | 1972 |
Махмуд Рияд | Египет | 1972 | 1979 |
ал-Шазли ал-Клеби | Тунис | 1979 | 1990 |
Ахмад Исмат Абдел Маджид | Египет | 1990 | 2001 |
Амр Муса | Египет | 2001 | 2011 |
Набил Елараби | Египет | 2011 | до днес |
Лигата на арабските държави, или Арабската лига, е доброволно сдружение на страни, чиито народи са предимно арабскоговорещи.
Тя има за цел да укрепи връзките между страните-членки, които да координират своите политики и да ги насочва към общото благо.
Има 22 страни-членки, включително и Палестина, която лигата счита за независима държава.
Проблемите, които доминират в дневния ред на Лигата, са освобождаване на тези арабски страни, които все още са под колониално управление, и за предотвратяване на еврейско малцинство в Палестина след създаването на еврейската държава.
Най-висш орган на Лигата е Съветът, съставен от представители на страните-членки – обикновено външните министри, техни представители или постоянни делегати. Всяка държава-членка има право на един глас, независимо от нейния размер. Съветът заседава два пъти годишно – през март и септември, но може да свика извънредно заседание по искане на най-малко две страни-членки.
Ефективността на Арабската лига е силно затруднена от разногласия между държавите-членки. Например, по време на Студената война, някои от членовете са били просъветски ориентирани, а други попадат в Западния лагер. Има съперничество в ръководството, най-вече между Египет и Ирак.
Лигата е изправена пред сериозно изпитание от водената от САЩ война срещу Ирак, като някои подкрепят войната, други се противопоставят, а трети стоят настрана.
Рядко се случва членовете да се споразумеят по обща позиция, като подкрепата за палестинците под израелска окупация. Може би единственото друго изключение е за икономически бойкот на Израел, който е между 1948 и 1993 г.
При все това, страните от Арабската лига са относително по-ефективни на по-ниски нива, като оформяне на учебните програми, запазване на ръкописи и превода и локализацията на арабски език на съвременната техническа терминология. Това е допринесло за създаването на регионален съюз по далекосъобщения.
Генерален секретар на Лигата е Амр Муса, бивш дипломат и министър на външните работи на Египет. Генералният секретар се номинира от най-малко две държави членки и се назначава от Съвета с мнозинство от две трети за срок от пет години.
Александрийски протокол, подписан през 1944 г. в египетския град Александрия. В него са описани основните цели на организацията:
По-късно, възоснова на този договор, се формулира уставът на ЛАД.
През 1945 година страните-членки обявяват бойкот на еврейския бизнес в Палестина. Впоследствие тази дейност се наблюдава от специален орган, наречен Комитет за бойкот на Израел. Понастоящем неговото седалище е в Дамаск и на неговите заседания присъстват представители на всички страни-членки, които не поддържат отношения с еврейската държава. Отсъстват Египет, Йордания, Мавритания и Катар.
През 1950 година страните-членки на ЛАД подписват договор за обща отбрана и икономическо сътрудничество. По силата на този договор всяко нападение срещу страна-членка следва да се разглежда като нападение срещу останалите.
През 1958 година ООН признава ЛАД и я определя като неин представител в сферата на образованието, науката и културата в региона на Близкия изток.
През 1964 година се свиква първата среща на високо равнище на организацията. Тогава се сформира и организацията за образование, култура и наука (ALESCO).
През 1979 година организацията изключва Египет от своите редове поради сключването на Кемпдейвидския мирен договор с Израел и посещението на президента Ануар Садат в Йерусалим. ЛАД взима решението седалището да бъде преместено от Кайро в Тунис. Това положение продължава до 1989 година, когато Египет отново е приета в ЛАД, а седалището е повторно преместено в столицата Кайро.
Площта на страните-членки на Арабската лига обхваща около 14 000 000 km2 и се разпростира на два континента: Африка и Азия. Територията се състои предимно от големи сухи пустини, основно Сахара. Въпреки това, в нея има и плодородни земи (като например Нилската долина), високите Атласки планини, и Плодородния полумесец, който се простира от Ирак, през Сирия и Ливан, до Палестина и Израел. Зоната също така включва гъсти гори в южната част на Арабия и южната част на Судан, както и голяма част от най-дългата река в света, Нил.
Някои от страните от Арабската лига са богати на ресурси, с огромни залежи от петрол и природен газ, а други имат плодородни земи, например южната част на Судан, която обикновено е наричана „житницата на Арабския свят“. Друга промишленост, която нараства с постоянни темпове в Арабската лига е телекомуникацията. За по-малко от десетилетие, местни компании, като например Orascom и Etisalat, успяват да се развият и конкурират успешно на международните пазари.
Икономическите постижения, стартирани по инициатива на държавите членки на Лигата, не са толкова впечатляващи като тези, постигнати от други по-малки арабски организации, например Съвета за сътрудничество в Персийския залив. Въпреки това, няколко обещаващи големи икономически проекта са определени да бъдат завършени в най-скоро време. Сред тях са Арабския газопровод, който ще транспортира египетски и иракски газ до Йордания, Сирия, Ливан и Турция.
Икономическото развитие на страните от Арабската лига е много разнородно. Налице са съществени разлики в благосъстоянието и икономическите условия между богатите петролни държави като ОАЕ, Катар, Кувейт и Алжир, от една страна, и бедни страни като Коморските острови, Мавритания и Джибути, от друга. Разработва се икономически фонд за финансиране на арабските държави. Например, страните от Арабската лига се споразумяват да подкрепят суданския регион Дарфур с 500 млн. долара, а египетски и либийски компании планират да построят няколко кладенци в този сух район.
В страните от Арабската лига живеят около 354 310 606 души.
Най-многолюдната страна-членка е Египет, с население от около 80,5 милиона.
Тъй като територията на голяма част от арабските страни е пустиня, населението е съсредоточено в градовете и около тях, където са разположени повечето търговски и индустриални зони. Най-големият арабски град е Кайро, следван от Багдад, Хартум, Гиза, Дамаск, Рияд и Казабланка.
Номер | Държава | Брой на населението (2010) | Площ
(km2) |
Година на присъединяване |
---|---|---|---|---|
1 | ![]() | 80 471 869 | 1 010 408 | 1945 |
2 | ![]() | 29 671 605 | 438,317 | 1945 |
3 | ![]() | 22 198 110 | 185,180 | 1945 |
4 | ![]() | 4 125 24 | 10,452 | 1945 |
5 | ![]() | 6 407 085 | 89,342 | 1945 |
6 | ![]() | 25 731 776 | 2 149 690 | 1945 |
7 | ![]() | 23 495 361 | 530,000 | 1945 |
8 | ![]() | 6 546 000 | 1 759 541 | 1953 |
9 | ![]() | 43 939 598 | 1 886 068 | 1956 |
10 | ![]() | 31 627 428 | 446,550 | 1958 |
11 | ![]() | 10 589 025 | 163,610 | 1958 |
12 | ![]() | 2 789 132 | 17,818 | 1961 |
13 | ![]() | 34 586 184 | 2 381 741 | 1962 |
14 | ![]() | 738,004 | 787 | 1971 |
15 | ![]() | 840,926 | 11,581 | 1971 |
16 | ![]() | 4 975 593 | 83,600 | 1971 |
17 | ![]() | 2 967 717 | 309,500 | 1971 |
18 | ![]() | 3 205 060 | 1 030 000 | 1973 |
19 | ![]() | 10 112 453 | 637,657 | 1974 |
20 | ![]() | 3 889 249 | 6,020 | 1976 |
21 | ![]() | 740,528 | 23,200 | 1977 |
22 | ![]() | 773,407 | 2,235 | 1993 |
Общо | 354 310 606 | 13 132 327 км |
Религии | ||||
---|---|---|---|---|
Мюсюлмани | 91% | |||
Християни | 5% | |||
Други | 4% |
Основната част от гражданите на страните от Арабската лига изповядват исляма, като християнството е втората по големина религия. Преди основаването на държавата Израел, значителен брой евреи също са живели в арабски страни. В Арабската лига има няколко свещени градове и други значими религиозни места, като Витлеем, Александрия, Мека, Медина, Наджаф, Киркук, Арбил и Багдад. Сунитите съставляват по-голямата част от населението на страните от Арабската лига. Въпреки това, шиитите представляват мнозинство в някои области на Ливан, Ирак, Бахрейн и Кувейт.
Християнството е втората по брой религия в Лигата, с над 20 милиона християни, живеещи в страни като Ливан, Египет, Сирия, Йордания, Судан, Палестина и Ирак. Има и по-малки еврейски общности, живеещи предимно в западната част на Арабската лига – в държави като Мароко и Тунис, например, има и еврейско население. Въпреки това, повечето евреи, живели в арабския свят, емигрират или са били експулсирани в Израел, след обявяването на независимостта ѝ през 1948 г. Други по-малобройни религии, като например бахайството, се практикуват в много по-малък мащаб.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.