През 1804 г. умира последният мъжки наследник на швабската линия на имперските князе Карл Йахим фон Фюрстенберг-Щюлинген и Карл Егон наследява почти всички собствености на Фюрстенбергите и ги обединява. Само моравската линия на род Фюрстенберг се развива отделно.
През 1804 г. майка му поема за седемгодишния Карл Егон опекунското управление заедно с далечния чичо от моравската линия, ландграф Йоахим Егон фон Фюрстенберг-Вайтра. Фактическият регент е княжеският оберфорстмайстер Йозеф фон Лазберг, който извънбрачно е лииран с княжеската вдовица.[2]
През 1806 г. княжеството Фюрстенберг е разтурено и Карл Егон не става като пълнолетен през 1817 г. княз на територия, а господар на огромни имоти и племенен господар на Великото херцогство Баден, на Кралство Вюртемберг и на княжеството Хоенцолерн-Зигмаринген, държавите в които княжеството му е разделено. Княгиня Елизабет и Лазберг правят напразни опити да отменят медиатизацията на Княжеството Фюрстенберг на Виенския конгрес.
Той е мецен на музикалните и театралните предстваления, събира картини, монети и ръкописи за своята резиденция в Донауешинген. Разширява дворцовата библиотека в Донауешинген особено с покупка на колекцията на Лазберг 1853 г., и прави дворцовата библиотека достъпна за публика.
Княз Карл Егон II фон Фюрстенберг ок. 1831
Карл Егон II фон Фюрстенберг (Хайлигенбергер Фюрстенбрунен)
Княгиня Амалия фон Фюрстенберг, род. принцеса фон Баден, 1819Карл Егон II фон Фюрстенберг и съпругата му Амалия фон Баден със свитата (1831)
Мария Елизабет Луиза Каролина (* 15 март 1819; † 9 април 1897)
Карл Егон III Леополд Мария Вилхелм Макс (* 4 март 1820; † 15 март 1892), женен на 4 ноември 1844 г. в Грайц за принцеса Елизабет Хенриета Ройс, старата линия (* 23 март 1824; † 7 май 1861)
Мария Амалия София Вилхелмина (* 12 февруари 1821; † 17 януари 1899), омъжена на 19 април 1845 г. в Донауешинген за херцог Виктор I фон Хоенлое-Шилингсфюрст (* 10 февруари 1818; † 30 януари 1893), херцог на Ратибор, княз на Корвей в Прусия, син на 5, княз Франц Йозеф фон Хоенлое-Шилингсфюрст (1787 -1841) и принцеса Констанца фон Хоенлое-Лангенбург (1792 – 1847)
Максимилиан Егон I Кристиан (* 29 март 1822; † 27 юли 1873), женен на 23 май 1860 г. във Виена за графиня Леонтина фон Кефенхюлер-Меч (* 25 февруари 1843; † 9 август 1914)
Мария Хенриета Елеонора София (* 16 юли 1823; † 19 септември 1834)
Емил Егон Максимилиан Фридрих Карл Леополд Вилхелм Франц (* 12 септември 1825; † 15 май 1899), женен на 31 май 1875 г. в Прага за графиня Леонтина фон Кефенхюлер-Меч (* 25 февруари 1843; † 9 август 1914)
Karl Siegfried Bader: Fürstin Elisabeth zu Fürstenberg im Kampf um die Erhaltung der Rechte ihres mediatisierten Hauses, in: Schriften des Vereins für Geschichte und Naturgeschichte der Baar und der angrenzenden Landesteile in Donaueschingen, XXIV. Heft 1956, Donaueschingen 1956; S. 119 – 153. onlineАрхив на оригинала от 2016-03-04 в Wayback Machine. (PDF; 43,9 MB)
Frank Raberg: Biographisches Handbuch der württembergischen Landtagsabgeordneten 1815 – 1933. Im Auftrag der Kommission für geschichtliche Landeskunde in Baden-Württemberg. Kohlhammer, Stuttgart 2001, ISBN 3-17-016604-2, S. 229 f.
Friedrich von Weech: Karl Egon Fürst zu Fürstenberg, in: Friedrich von Weech: Badische Biographien, Erster Theil, Heidelberg 1875, S. 272 – 274. (Digitalisat)
Friedrich von Weech: Fürstenberg, Karl Egon Fürst zu. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 8, Duncker & Humblot, Leipzig 1878, S. 227 f.
Constantin von Wurzbach: Fürstenberg, Karl Egon Fürst zu. In: Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich. 5. Theil. Verlag der typogr.-literar.-artist. Anstalt (L. C. Zamarski & C. Dittmarsch.), Wien 1859, S. 22
Erno Seifriz: „Des Jubels klare Welle in der Stadt der Donauquelle“. Musik am Hofe der Fürsten von Fürstenberg in Donaueschingen im 18. und 19. Jahrhundert In: Mark Hengerer und Elmar L. Kuhn: Adel im Wandel. Oberschwaben von der frühen Neuzeit bis zur Gegenwart. Verlag Thorbecke, Ostfildern 2006, ISBN 978-3-7995-0216-0, Band 1, S. 363 – 376.
Karl Siegfried Bader: Fürstenberg. In: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 5, Duncker & Humblot, Berlin 1961, ISBN 3-428-00186-9, S. 695 f.
Constantin von Wurzbach: Fürstenberg, das Geschlecht der Grafen, Fürsten und Landgrafen. In: Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich. 5. Theil. Verlag der typogr.-literar.-artist. Anstalt (L. C. Zamarski & C. Dittmarsch.), Wien 1859, S. 14 – 16
C. Arnold McNaughton, The Book of Kings: A Royal Genealogy, in 3 volumes (London, U.K.: Garnstone Press, 1973), volume 1, page 483.
Europaische Stammtafeln, by Wilhelm Karl, Prinz zu Isenburg, Vol. V, Tafel 18.
Detlev Schwennicke, Europaische Stammtafeln, New Series, Vol. I/2, Tafel 272.
Europäische Stammtafeln, Band IV, Frank Baron Freytag von Loringhoven, 1975, Isenburg, W. K. Prinz von. Page 130
~Genealogisches Handbuch des Adels, Fürstliche Häuser. 1951
Volker Schupp: Joseph von Laßberg, die Fürstlich-Fürstenbergische Handschriftensammlung und Johann Leonhard Hug, Professor an der Universität Freiburg, in: Freiburger Universitätsblätter 131 (1996), S. 97.