литовски съветски поет и писател, политик и партиен деец From Wikipedia, the free encyclopedia
Едуардас Межелайтис (на литовски: Eduardas Mieželaitis) е литовски съветски журналист, преводач, поет и писател, политик и партиен деец.[1]
Едуардас Межелайтис Eduardas Mieželaitis | |
Роден | 3 октомври 1919 г. Карейвишкяй, Литва |
---|---|
Починал | 6 юни 1997 г. |
Професия | писател, поет, журналист, преводач |
Националност | ![]() ![]() ![]() |
Активен период | 1945 – 1997 |
Жанр | лирика, драма |
Направление | социалистически реализъм |
Награди | ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Съпруга | Станислава Межелайтис Елена Межелайтис |
Деца | 2 |
Едуардас Межелайтис е роден на 3 октомври 1919 г. в село Карейвишкяй, сега в район Пакруойски, Литовска република, в семейство на бивш войник, работещ в мелница, а после във фабрика в покрайнините на Каунас. През 1923 г. се премества с родителите си в Каунас. Завършва гимназия през 1935 г. и същата година се включва в нелегалната комсомолска организация. В периода 1939 – 1940 г. следва в Юридическия факултет на университета „Витаутас Велики“ в Каунас, а в периода 1940 – 1941 г. следва право във Вилнюския университет.[2][3]
Като ученик и като студент изгражда тайни кръжоци, издава вестник, и разпространява комунистическа литература. Прави своя поетичен дебют през 1935 г. в нелегален комсомолски алманах. През 1940 г. редакцията на вестник „Комсомолска правда“ (Komjaunimo tiesa). По време на Великата отечествена война е евакуиран дълбоко в СССР и работи в периода 1941 – 1943 г. в стъкларския завод в Николск. От 1943 г. е военен кореспондент в 16-та Литовска стрелкова дивизия. В периода 1944 – 1946 г. е секретар на Централния комитет на Комсомола на Литва.[2][3]
От 1946 г. е редактор на списание „Редове на младостта“ (Jaunimo gretos), а по-късно работи в редакцията на списание „Звездичка“ (Žvaigždutė) и в Държавното издателство за политическа и художествена литература. От 1951 г. се посвещава на писателската си кариера.[4]
В периода 1954 – 1959 г. е секретар на Съюза на писателите на Литовска ССР, а в периода 1959 – 1970 г. е председател на организацията. В периода 1960 – 1989 г. е член на Централния комитет на Литовската комунистическа партия. В периодите 1955 – 1963 г. и 1975 – 1989 г. е член на Върховния съвет на Литовската ССР и член на Президиума. В периода 1962 – 1970 е дупутат във Върховния съвет на СССР. Не приема независимостта на Литва (1990).[2][5]
Първите му стихосбирки са публикувани след войната. Първоначално пише за деца, а след това произведенията му изобразяват следвоенното строителство и декларират приятелството между народите, пресъздават човешката жизненост и креативност.[3]
Автор е на епичната „Братска поема“ (1955), на сборниците „Чужди камъни“ (1957), „Слънце в кехлибар“ (1961), „Човек“ (1961; Ленинска награда, 1962), „Автопортрет“ (1962), „Южна панорама“ (1963), „Кардиограма“ (1963), „Авиоетюди“ (1966), „Въртележка“ (1967), „Микропоеми“ (1975), „Глас“ (1977), „Моята Итака“ (1978), Събрани съчинения в 3 тома (1977 – 1979) на руски и в 6 т. на литовски и др; на публицистичните поетични книги : „Лирически етюди“ (1964), „Хляб и слово“ (1965), „Нощни пеперуди“ (1966), „Тук е Литва“ (1968), „Хоризонти“ (1970), „Бароко на Антакалнис“ (1971), „Кехлибарената птица“ (1972), „Контрапункт“. Произведенията му са преведени на много езици.[2]
Прави преводи на Александър Пушкин, Михаил Лермонтов, Тарас Шевченко, Адам Мицкевич, Шандор Петьофи, Самуил Маршак, Владимир Маяковски, и др.[3]
За творчеството си е удостоен с редица награди. През 1974 г. е обявен за народен поет на Литва.[3] Носител е на Международната награда за поезия „Никола Вапцаров“ (1979). Посвещава на българския народ стихосберката си „Балкански балади“ (1981).[2]
Едуардас Межелайтис умира на 6 юни 1997 г. във Вилнюс, Литва.[1] Погребан в гробището „Антакалнис“.[5]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.