руско-американски писател From Wikipedia, the free encyclopedia
Владѝмир Владѝмирович Набо̀ков (10 април по стар стил, 22/23 април по нов стил, 1899 – 2 юли 1977) е (по гражданство) руски, американски, швейцарски писател, поет, колекционер на пеперуди и любител на шахмата. 20 години от живота си прекарва в САЩ. Голяма част от произведенията си (включително най-известните) Набоков пише на английски.
Владимир Набоков Влади́мир Влади́мирович Набо́ков | |
![]() Паметник на Владимир Набоков в Монтрьо | |
Псевдоним | В. Си́рин |
---|---|
Роден | 10 април 1899 г. (стар стил) |
Починал | 2 юли 1977 г. |
Професия | писател, поет, професор, лепидоптерист |
Националност | ![]() |
Жанр | любовен роман, трилър, научна фантастика, фентъзи |
Направление | модернизъм, постмодернизъм |
Известни творби | „Лолита“ |
Повлиян от
| |
Съпруга | Вера Слоним |
Деца | Дмитрий Набоков |
Подпис | ![]() |
Уебсайт | |
Владимир Набоков в Общомедия |
Набоков е роден в Санкт Петербург в богато и влиятелно аристократично семейство. Дядо му Димитър Набоков е министър на правосъдието в Русия. Баща му, юристът Владимир Дмитриевич Набоков, е един от водачите на либералната Конституционно-демократическа партия преди установяването на тоталитарния комунистически режим в страната. Майка му е Елена Ивановна (по баща Рукавишникова). Набоков има двама братя и две сестри.
Детството и юношеските си години прекарва в Санкт Петербург, където през 1916 г. издава и първата си стихотворна сбирка. За да избегне Руската революция, през 1917 г. семейството му бяга в Ялта на Кримския полуостров. Макар оттам, както много други руски изселници, семейството му да се отправя към Берлин, Набоков, заедно с брат си, се записва в Тринити Колидж в Кеймбриджкия университет, Англия. Там от 1919 до 1922 г. следва естествени науки, руска и френска литература. През последната година от неговото следване баща му загива при опит да попречи на политическото убийство на Павел Милюков.
През 1923 г. Набоков последва семейството си в Берлин. Там работи като частен учител, преводач, актьор и издава поезия, както и първата си новела („Машенка“ 1926 г. под псевдонима В. Сирин). През 1925 г. се жени за Вера Слоним, която също е руски емигрант.
През 1937 г. бяга с жена си, която е еврейка, и сина си Дмитри (роден 1934 г.) във Франция. През 1940 г. семейството, бягайки от напредващите немски войски, се премества в САЩ, където Набоков първоначално е назначен като експерт по пеперуди в нюйоркския природоисторически музей. През същата година той пише и първата си англоезична творба, „The Real Life of Sebastian Knight“ („Истинският живот на Себастиян Найт“). Скоро започва и академичната си кариера, която го довежда до Станфордския университет, Уелесли Колидж, Харвардския университет и накрая до Университета Корнел, където през 1948 г. му предлагат професура по европейска и руска литература. От 1945 г. е американски гражданин.
Средствата, които му донася романът „Лолита“ (1955), позволяват на Набоков да се оттегли от професурата си през 1959 г. и да се концентрира върху творческата си дейност. През 1961 г. се премества с жена си в Монтрьо, Швейцария. Почива от вирусна инфекция на 2 юли 1977 г. в Лозана и е погребан във Вьове.
Набоков е синестет и описва аспекти на синестезията в няколко от произведенията си.
Първите творби на Набоков са на руски език, но успехът му е най-голям с английския език. Той превежда много от ранните си творби на английски, понякога в сътрудничество със сина си Дмитри. Трилингвистичното му (руски, английски, френски) възпитание има дълбоко влияние върху творчеството му.
Набоков се отличава с комплексните си сюжети и изкусната игра на думи. Става известен с романа си „Lolita“ (1955 г.), който разказва за поглъщащата страст на възрастен мъж към дванадесетгодишно момиче. Книгата се прочува заради изключителния си оригинален стил и спорната тематика. Този и другите му романи, особено „Pale Fire“ („Блед огън“ 1962 г.), му спечелват място сред най-великите писатели на XX век. Може би неговата най-характерна творба, „Ada or Ardor: A Family Chronicle“ („Ада или страст: Семейна хроника“ 1969 г.), е посрещната от читателите със смесени чувства. Той посвещава най-много време на изграждането на този свой най-дълъг роман. Творчеството на Набоков се отличава с лингвистична игривост. Най-известният му разказ, „The Vane Sisters“, е известен отчасти заради акростишния си последен параграф, в който първите букви на всяка дума съставят призрачно послание отвъд гроба.
Статутът на Набоков като литературен критик се дължи най-вече на четиритомния му превод и коментар към „Евгений Онегин“. Коментарът завършва с приложението „Notes on Prosody“ („Бележки по прозодията“), което само по себе си придобива висока репутация.
Набоков е също така бележит лепидоптерист, открил няколко вида пеперуди. През 40-те е организатор на колекцията от пеперуди на музея за сравнителна зоология в Харвардския университет. Научните му трудове в тази област са технически на много високо ниво. Това, заедно със специализацията му в сравнително незабележителния родов вид Polyommatini (фамилия Lycaenidae), е причина този аспект от живота му да не е известен на голяма част от литературните му почитатели.
(Част от творбите си Набоков превежда от/на руски на/от английски. Тук са посочени оригиналите.)
От руски на английски:
От английски на руски:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.